Справа № 120/1530/20-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 травня 2020 р. Справа № 120/1530/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В. , розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови зарахувати до страхового стажу період навчання позивача на підготовчому відділенні Макіївського інженерно-будівельного інституту за денною формою навчання з 01.12.1981 по 01.09.1982 та періоди навчання на денній формі навчання в Макіївському інженерно-будівельному інституті в період з 01.09.1982 по 31.07.1987;

- зобов`язати включити до страхового стажу для обчислення пенсії період навчання ОСОБА_1 на підготовчому відділенні Макіївського інженерно-будівельного інституту за денною формою навчання з 01.12.1981 по 01.09.1982 та періоди навчання на денній формі навчання в Макіївському інженерно-будівельному інституті в період з 01.09.1982 по 31.07.1987 та призначити пенсію з моменту звернення до відповідача з ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що в січні 2020 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надавши при цьому відповідні документи. Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 23.01.2019 №36 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю передбаченого законом страхового стажу для призначення пенсії за віком. Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 10.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24.04.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення заявлених вимог та вказав про наступне.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення ним пенсійного віку (60 років), ІНФОРМАЦІЯ_2, звернувся до Головного управління із заявою про призначення йому пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058.

Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж позивача склав 23 роки 4 місяці 23 дні, що є недостатнім для визначення права на призначення пенсії за віком. Тому, головним управлінням, 23.01.2020 було винесене рішення № 36, яким було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком з 19.11.2019.

Позивачу, було роз`яснено, що до його загального страхового стажу не було зараховано наступні періоди трудової діяльності, оскільки записи в трудовій книжці були внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993, зокрема:

- запис в трудовій книжці № 10 - період роботи муляром в Макіївському інженерно-будівельному інституті з 01.10.1982 по 20.10.1982, через відсутність штампу з назвою організації, відсутність запису про звільнення, наказу про звільнення, та некоректне внесення записів про трудову діяльність.

- запис в трудовій книжці № 25-26 - період роботи в МПМ "Лілія" , через наявні виправлення в даті наказу про прийом та в даті наказу про звільнення, не зафіксовані згідно встановлених вимог діловодства. При цьому, стаж обрахований з 01.01.1999, за фактичними даними, наявними у відомостях про застраховану особу.

До стажу не зараховано період навчання у Макіївському інженерно- будівельному інституті (диплом ПВ № 722480) з 01.09.1981 по 25.06.1987, з огляду на наявність постійних перетинів із періодами трудової діяльності, що свідчить про те, що позивач не міг навчатись стаціонарно.

Оскільки відповідно до Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145, очна (денна, вечірня) форма здобуття освіти - це спосіб організації навчання здобувачів освіти, що передбачає їх безпосередню участь в освітньому процесі.

Тому, позивачу, стаж за цей період було обраховано згідно даних трудової книжки, а саме: з 03.09.1981 по 27.11.1981 з 01.08.1983 по 10.09.1983 з 12.12.1983 по 30.04.1987.

Стосовно, зарахування до стажу позивача періоду навчання з 01.12.1981 по 01.09.1982 на підготовчому відділенні Макіївського інженерно- будівельного інституту, повідомив, що в Положенні про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, яке затверджене наказом Міністерства вищої та середньої освіти СРСР від 29.09.1969 №712, зазначено, що підготовчі відділення, саме як і підготовчі курси, створюються для загальноосвітньої підготовки молоді для вступу до вищого навчального закладу. Тільки після закінчення цієї підготовки особа намагатиметься вступити на навчання до вищого навчального закладу. Тому, для зарахування до страхового стажу періоду часу навчання на підготовчому відділені немає правових підстав.

Також, позивачу, було роз`яснено, що для підтвердження денної форми навчання, він може надати уточнюючу довідку про форму навчання, для встановлення можливості зарахування періодів навчання до загального трудового стажу. За наявності уточнюючої довідки, в разі перетину періодів навчання (за денною формою) із періодами безпосередньої трудової діяльності, згідно із записами в трудовій книжці, дані періоди будуть обраховані в одинарному обчисленні.

За наявності стажу 23 роки 4 місяці 23 дні, позивач, має право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 річного віку.

Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено, що згідно чинного законодавства, він має право на добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

11.03.2020 позивач, знову звернувся до головного управління із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. До заяви, додав уточнюючі довідки: № 51 від 26.02.2020, видану Томашпільським РТА та № 07-121/3 від 26.02.2020, видану Державним архівом Вінницької області, згідно яких документи з особового складу по МПМ "Лілія" на зберігання в архівні установи не надходили; відомості з Єдиного реєстру підприємств та організацій України, згідно якого МПМ "Лілія" з 02.03.2011, було перейменовано у ПП "Бізнес центр", яке з 05.06.2014 припинило свою діяльність без правонаступництва.

Тому, рішенням № 36 від 19.03.2020, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 26 років.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У січні 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав довідку про присвоєння ІПН, паспорт, трудову книжку НОМЕР_1 від 04.05.1978, військовий квиток НОМЕР_2 від 09.05.1978, диплом НОМЕР_9 від 26.06.1987, довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 №56 від ІНФОРМАЦІЯ_2, інші документи про стаж від 17.12.2019 №456, відомість з реєстру страхувальників б/н від 14.01.2020.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 23.01.2020 №36 відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Вказали, що страховий стаж заявника складає 23 роки 4 місяці 23 дні (за необхідного з 01.01.2019 по 31.12.2019 не менше 26 років). При цьому до страхового стажу не зараховано наступні періоди трудової діяльності заявника згідно записів у трудовій книжці, оскільки відповідні записи внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993, зокрема:

- період роботи муляром в Макіївському інженерно-будівельному інституті (запис №10) з 01.10.1982 по 20.10.1982, через відсутність штампу з назвою організації, відсутність наказу про звільнення, та некоректне внесення записів про трудову діяльність;

- період роботи в МПМ "Лілія" (записи №26-26), через наявні виправлення в даті наказу про прийом та в даті наказу про звільнення, не зафіксовані згідно встановлених вимог діловодства. При цьому, стаж обрахований з 01.01.1999, за фактичними даними, наявними у відомостях про застраховану особу.

Разом з тим, до додаткового уточнення до стажу не зараховано період навчання заявника у Макіївському інженерно-будівельному інституті згідно наявного диплому серії НОМЕР_4 з 01.09.1981 по 25.06.1987 з огляду на наявність постійних перетинів із періодами трудової діяльності, що може свідчити про відмінну від стаціонарної форми навчання.

11.03.2020 позивач повторно звернувся до пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії, надавши додаткові документи.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 19.03.2020 №36 відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Вказали, до заяви від 11.03.2020 заявник додав уточнюючі довідки № 51 від 26.02.2020, видану Томашпільським РТА та № 07-121/3 від 26.02.2020, видану Державним архівом Вінницької області, згідно яких документи з особового складу по МПМ "Лілія" на зберігання в архівні установи не надходили; відомості з Єдиного реєстру підприємств та організацій України, згідно якого МПМ "Лілія" з 02.03.2011 року, було перейменовано у ПП "Бізнес центр", яке з 05.06.2014 припинило свою діяльність без правонаступництва.

Також, заявником було надано протокол опитування свідків від 10.03.2020, згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідчили про те, що знають позивача по спільній з ним роботі в МПМ "Лілія", оскільки в період його роботи також працювали на даному підприємстві. До даного протоколу були надані копії паспортів та трудових книжок свідків.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_5 в період з 19.10.1995 по 02.01.2002 ОСОБА_2 працював комерційним директором МПМ "Лілія". Проте, дані записи не завірені належним чином, зокрема відсутня печатка на записі про звільнення.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_6 в період з 14.01.1996 по 14.02.2005 ОСОБА_3 працювала директором МПМ "Лілія". Проте, дані записи не завірені належним чином - відсутні відтиски печатки підприємства. Окрім того, містяться розбіжності між датою прийому на роботу - 14.01.1996, та датою видачі відповідного наказу - 06.03.1995.

Отже, враховуючи вищевикладене, в Головного управління відсутні законні підстави для підтвердження факту роботи позивача в період з 23.10.1996 по 31.12.1998 в МПМ "Лілія" згідно показів свідків, з огляду на неможливість підтвердження факту їхньої роботи в даному підприємстві, у зв`язку з внесенням записів до їхніх трудових книжок з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993.

Разом з тим, судом встановлено, що у трудовій книжці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_7 від 04.05.1978 містяться наступні записи, зокрема:

- 01.12.1981 по 01.09.1982 зарахований слухачем на підготовче відділення Макіївського інженерно-будівельного інституту (запис №8-9);

- 01.10.1982 по 20.10.1982 група по кап.ремонту каменщик 3 розряду Макіївського інженерно-будівельного інституту (запис №10);

- 01.08.1983 по 10.09.1983 бетонщик у Ольгінській міжколгоспній будівельній організації (запис №11-12);

- 12.12.1983 по 30.04.1987 служба в ПВЧ ОВПО (запис №13-14);

- 01.09.1982 по 31.07.1987 навчання у Макіївському інженерно-будівельному інституті (запис №15-16).

Не погоджуючись з відмовою відповідача зарахувати до страхового стажу період навчання позивача на підготовчому відділенні Макіївського інженерно-будівельного інституту за денною формою навчання з 01.12.1981 по 01.09.1982 та періоди навчання на денній формі навчання в Макіївському інженерно-будівельному інституті в період з 01.09.1982 по 31.07.1987, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацом першим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац дев`ятий частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема, в Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Пунктом д частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання (абзац перший пункту 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637).

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком, регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі Порядок № 590).

Згідно з підпунктом «і» частини першої пункту 109 Порядку № 590 крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних і медичних училищах і таке інше), партійних школах, совпартшколах, школах профруху, на рабфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Частиною другою пункту 109 Порядку № 590 передбачено, що при призначенні пенсій по старості періоди, вказані у підпункті «і», зараховуються до стажу за умови, якщо цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба у складі Збройних сил СРСР, або інша служба, вказана в підпункті «к».

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20 серпня 1969 року № 681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08 жовтня 1969 року № 573.

Цими нормативно-правовими актами передбачалося, що: 1) «при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій» (п. 3 зазначених нормативних актів). 3) «слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року № 1114».

Під час навчання позивача діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, пункт 2.15 якої передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.

Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі Інструкція № 58), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції № 58).

Статтею 45 Закону СРСР від 19 липня 1973 року N 4536-VIII «Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту» було передбачено, що вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях, заводах втузах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів. Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах здійснюється за денною, вечірньою та заочною формами навчання.

Відповідно до Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого наказом міністра вищої та середньої спеціальної освіти СРСР від 29 вересня 1969 року № 712 (із змінами і доповненнями), підготовчі відділення, як і підготовчі курси, створюються для загальноосвітньої підготовки молоді до вступу до вищого навчального закладу.

Статтею 53 Закону України від 17 січня 2002 року № 2984-ІІІ «Про вищу освіту» (який діяв до 06 вересня 2014 року) встановлено, що особами, які навчаються у вищих навчальних закладах, є студенти (слухачі), курсанти, екстерни, асистенти-стажисти, інтерни, клінічні ординатори, здобувачі, аспіранти (ад`юнкти) та докторанти. Студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається за денною (очною), вечірньою або заочною, дистанційною формами навчання з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.

Пунктом 1 частини першої статті 61 Закону України від 1 липня 2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту» (який діє з 06 вересня 2014 року) визначено, що особами, які навчаються у закладах вищої освіти, є здобувачі вищої освіти.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 61 Закону України від 1 липня 2014 року №1556-VII «Про вищу освіту» здобувачами вищої освіти є студент - особа, зарахована до закладу вищої освіти з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра.

Згідно з пунктом 3.12.3.5 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02 червня 1993 року № 161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 листопада 1993 року за № 173 (яке діяло до 26 грудня 2014 року), студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).

Із змісту наведених норм вбачається, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.

З вищевикладеного слідує, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 45 Закону СРСР від 19 липня 1973 року № 4536-VIII «Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту», статті 25 Закону України від 17 січня 2002 року № 2984-ІІІ «Про вищу освіту» (який діяв до 06 вересня 2014 року) та статті 28 Закону України від 1 липня 2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту», а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.

Запис у трудовій книжці про зарахування слухачем підготовчого відділення, так само як і запис про період навчання на підготовчому відділенні не є підставою для зарахування цього періоду до страхового стажу.

Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правову позицію щодо незарахування до страхового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні при вищому навчальному закладі висловлено Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 456/2503/16-а (№ рішення в ЄДРСР 87758573).

Посилання позивача на правовий висновок, який міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.11.2016 по справі К/800/23674/15, суд відхиляє оскільки, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак вимоги позивача в частині включення до страхового стажу для обчислення пенсії періоду навчання ОСОБА_1 на підготовчому відділенні Макіївського інженерно-будівельного інституту за денною формою навчання з 01.12.1981 по 01.09.1982 задоволенню не підлягають.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання позивача в Макіївському інженерно-будівельному інституті в період з 01.09.1982 по 31.07.1987, суд зазначає про наступне.

Відповідачем відмовлено у зарахуванні до страхового стажу вказаного періоду, з огляду на наявність постійних перетинів із періодами трудової діяльності, що свідчить про те, що позивач не міг навчатись стаціонарно.

Разом з тим, судом встановлено, що у трудовій книжці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_7 від 04.05.1978 містяться наступні записи, зокрема:

- 01.12.1981 по 01.09.1982 зарахований слухачем на підготовче відділення Макіївського інженерно-будівельного інституту (запис №8-9);

- 01.10.1982 по 20.10.1982 група по кап.ремонту каменщик 3 розряду Макіївського інженерно-будівельного інституту (запис №10);

- 01.08.1983 по 10.09.1983 бетонщик у Ольгінській міжколгоспній будівельній організації (запис №11-12);

- 12.12.1983 по 30.04.1987 служба в ПВЧ ОВПО (запис №13-14);

- 01.09.1982 по 31.07.1987 навчання у Макіївському інженерно-будівельному інституті (запис №15-16).

Суд, зважає на наявну в матеріалах справи копію диплому ОСОБА_1 НОМЕР_4 Макіївського інженерно-будівельного інституту від 26.07.1987.

Разом з тим, з вказаної копії документа про освіту неможливо встановити форму навчання позивача (стаціонарну/заочну).

Варто зауважити, що на час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком, регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі Порядок № 590).

Згідно з підпунктом «і» частини першої пункту 109 Порядку № 590 крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних і медичних училищах і таке інше), партійних школах, совпартшколах, школах профруху, на рабфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Частиною другою пункту 109 Порядку № 590 передбачено, що при призначенні пенсій по старості періоди, вказані у підпункті «і», зараховуються до стажу за умови, якщо цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба у складі Збройних сил СРСР, або інша служба, вказана в підпункті «к».

Під час навчання позивача діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, пункт 2.15 якої передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.

Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі Інструкція № 58), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції № 58).

Так, вказаною вище Інструкцією, визначено що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху.

Тобто, про період навчання особи вноситься запис у трудову книжку при навчанні на денних відділеннях. Вказаною інструкцією не було передбачено внесення записів до трудових книжок за умови навчання на вечірній (заочній формі).

Таким чином, суд вважає підтвердженим факт навчання позивача на денній (стаціонарній) формі з 01.09.1982 по 31.07.1987 у Макіївському інженерно-будівельному інституті. Крім того, судом беруться до уваги аргументи позивача щодо неможливості надання відповідної довідки про форму навчання, оскільки вказаний навчальний заклад знаходиться в м. Макіївка Донецької області, яка на даний час є тимчасово непідконтрольною територією.

Разом з тим, суд зважає на положення абзацу дев`ятого частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом та зауважує, що відповідачем частково зараховано до страхового стажу роботи періоди роботи позивача, які перетинались з періодом навчання у вищому навчальному закладі, а саме з 01.08.1983 по 10.09.1983, з 12.12.1983 по 30.04.1987 (3 роки 5 місяців 29 днів).

В контексті даної спірної ситуації, за умови підтвердження даним судовим рішенням періоду навчання позивача на денній (стаціонарній) формі з 01.09.1982 по 31.07.1987 у Макіївському інженерно-будівельному інституті, останній підлягає до врахування в одинарному розмірі, без урахування періодів з 01.08.1983 по 10.09.1983, з 12.12.1983 по 30.04.1987.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

В контексті викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 31.07.1987 у Макіївському інженерно-будівельному інституті без урахування періодів з 01.08.1983 по 10.09.1983, з 12.12.1983 по 30.04.1987 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Разом з тим, щодо позовної вимоги призначити пенсію з моменту звернення до відповідача, суд зауважує про наступне.

Відповідно до частини 1 ст.26 ЗУ №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно ст. 58 Закону № 1058 Пенсійний фонд призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, та з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1982 по 31.07.1987 у Макіївському інженерно-будівельному інституті без урахування періодів з 01.08.1983 по 10.09.1983, з 12.12.1983 по 30.04.1987 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні та вирішити питання щодо можливості призначення пенсії позивачеві.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Прийняте рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого органу в порядку передбаченому законодавством.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з обранням належного способу захисту прав позивача .

Судові витрати підлягають до задоволення відповідно до положень частини 3 статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управлінні Пенсійного фонду у Вінницькій області щодо відмови зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Макіївському інженерно-будівельному інституті з 01.09.1982 по 31.07.1987.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1982 по 31.07.1987 у Макіївському інженерно-будівельному інституті без урахування періодів з 01.08.1983 по 10.09.1983, з 12.12.1983 по 30.04.1987 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні та вирішити питання щодо можливості призначення пенсії позивачеві.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 560,53 грн. (п`ятсот шістдесят грн. 53 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_8 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, )

Повний текст рішення суду складено 12.05.2020

Суддя Томчук Андрій Валерійович