Справа № 280/6229/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року 13:20Справа № 280/6229/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участі секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представників:

позивача Калініченка В.В.,

відповідача Михайлюченка В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач із урахуванням уточнень (заява від 25.02.2020 № 7, вх.№ 9199 від 27.02.2020) просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № , яким позивачу нараховано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 21 022,00 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 №, яким позивачу нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 6 800,00 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № , яким позивачу нараховано суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 1 060,00 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги таким.

За результатами проведеної фактичної перевірки відповідачем було складено Акт перевірки від 27.03.2019 № 0132/08/01/14/ НОМЕР_1 та на його підставі винесено, зокрема податкові повідомлення-рішення форми «С» від 16.04.2019 № , форми «С» від 16.04.2019 №, форми «С» від 16.04.2019 № . В якості нормативного підґрунтя податкового повідомлення-рішення форми «С» від 16.04.2019 № визначено п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон України 06.07.1995 № 265/95-ВР), податкового повідомлення-рішення форми «С» від 16.04.2019 № ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі Закон України від 19.12.1995 № 481/95-ВР), податкового повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № п.2.2, п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі Положення), затвердженого постановою правління Національного Банку України від 15.12.2004 № 637.

Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № протиправним, оскільки він як суб`єкт господарювання в силу приписів п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України (далі ПК України) та Наказу Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» не зобов`язаний вести облік залишків товарних запасів. Також, представник позивача зазначив, що факт реалізації не облікованого товару має в обов`язковому порядку встановлюватись податковим органом під час перевірки, оскільки ст. 20 Закону України 06.07.1995 № 265/95-ВР передбачена відповідальність за реалізацію необлікованих товарів, а не за їх надлишок чи нестачу. Факт реалізації надлишків товарів, як стверджує представник позивача, відповідачем не був доведений. Крім того, відомість товарно-матеріальних цінностей, на думку позивача містить хибні, неправдиві щодо реальної кількості товарів як за даними бухгалтерського обліку, так і фактичної їх кількості.

На обґрунтування протиправності податкового повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № представник позивача висловив позицію, що відповідач не встановив належним чином факт споживання покупцями алкогольних напоїв як обов`язкової умови для застосування фінансової санкції. Крім того, належне позивачу як суб`єкту господарювання кафе «Вечерний дворик» отримало статус закладу громадського харчування 02.02.2012, що також підтверджує хибність висновків відповідача у відповідній частині.

Щодо податкового повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № представник позивача зауважив, що якщо об`єкт торгівлі працює цілодобово, то фіскальні чеки повинні роздруковуватись щодоби, тобто не пізніше, ніж через 24 години з моменту реєстрації першої розрахункової операції, виконаної після попереднього Z-звіту. На думку представника позивача, роздруківка Z-звітів була виконана в межах 24 годин після здійснення першої розрахункової операції, а роздрукування Z-звітів в межах 24 годин з моменту здійснення першої розрахункової операції є правомірним, навіть коли 24-годинний період зміни РРО не збігається з календарною добою. З огляду на викладені вище обставини у їх сукупності, представник позивача просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 16.01.2020.

10.01.2020 судом отримано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки в належному позивачу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » був встановлений факт реалізації двох порцій кави «Американо» на загальну суму 30,00 грн. без проведення розрахункової операції через РРО. Також, представник відповідача зазначив, що кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 дворик» отримало статус закладу громадського харчування лише з 26.10.2017, натомість до цієї дати позивач в порушення ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР неодноразово здійснював реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці. Крім того, при подальшій перевірці уповноважені особи відповідача встановили факт наявності у позивача неоприбуткованих товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 10511,00 грн., що є порушенням Закону України 06.07.1995 № 265/95-ВР. Окрім іншого, як стверджує представник відповідача, з боку позивача мало місце несвоєчасне оприбуткування готівки, яку отримано від реалізації товару на загальну суму 212,00 грн. Зокрема, як вбачається з Книги обліку розрахункових операцій № р/8, що зареєстрована в Бердянській ОДПІ 04.07.2017, позивач реалізував товар на відповідну суму 07.02.2017 о 00 год. 33 хв., 05.09.2017 о 00 год. 47 хв., 11.12.2017 о 10 год. 30 хв., натомість оприбуткування вказаних коштів мало місце на день раніше, а саме 06.02.2017, 04.09.2017 та 10.12.2017 відповідно. Додатково представник відповідача наголосив, що позивач протиправно не оприбуткував отриману від реалізації товару за 09.09.2018 на суму 33,00 грн. у Книзі обліку доходів і витрат від 10.11.2013 № 196, чим порушив п. 11 розділу ІІ Положення. З огляду на викладені вище обставини у їх сукупності, представник відповідача вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.01.2020 розгляд справи був відкладений на 30.01.2020.

16.01.2020 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 17.01.2020 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 30.01.2020 розгляд справи був відкладений на 12.02.2020.

12.02.2020 у судовому засіданні оголошувалась перерва до 27.02.2020.

27.02.2020 представником відповідача на адресу суду були подані додаткові пояснення, в яких наголошено, що визначальною підставою для застосування фінансових санкцій згідно зі ст. 20 Закону України 06.07.1995 № 265/95-ВР є здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, саме в поточному часі, тобто норма не вимагає встановлення факту реалізації в минулому часі як події, що вже відбулась. Представник відповідача зазначив, що в ході перевірки було складено відомості про наявний в кафе товар по вибірковим позиціям алкогольних напоїв, інформацію з яких співставлено з наявними документами на товар та почековою інформацією з РРО платника про вибуття товару. В результаті співставлення виявлено алкогольні напої, на які відсутні будь-які документи щодо походження на суму 10511,00 грн. Таким чином, представник відповідача робить висновок, що весь товар в належному позивачу кафе є таким, що знаходиться на реалізації на поточний час. У разі відсутності документів щодо походження такого товару він вважається необлікованим у встановленому порядку. На підтвердження правильності такого підходу представник відповідача послався на постанову Вищого адміністративного суду України від 07.10.2015 по адміністративній справі № 808/6842/13-а (провадження К/800/7391/14).

Ухвалою від 27.02.2020 була прийнята відмова позивача від частини позовних вимог: закрите провадження в адміністративній справі №280/6229/19 в частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.04.2019. В іншій частині позовних вимог розгляд справи продовжений.

У судовому засіданні 27.02.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. У свою чергу, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях.

У судовому засіданні 27.02.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступні обставини.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача зареєстровано як фізичну особу-підприємця 01.12.2008 (а.с. 15). Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 31.07.2019.

До видів діяльності позивача за КВЕД-2010 належить діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (56.10) (а.с.15).

Позивач здійснює господарську діяльність у належному йому кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 дворик» на підставі, зокрема таких дозвільних документів:

1) Висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 02.02.2012 № 16, виданого Державною санітарно-епідеміологічною службою Запорізької області, яким засвідчене право позивача на реалізацію продуктів харчування при наявності документів якості в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_2 ) (а.с.55);

2) Ліцензії від 18.01.2019 № 1900105 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, виданої Головним управлінням ДФС у Запорізькій області. Термін дії ліцензії з 01.02.2019 по 01.02.2020 (а.с.57-58).

Для провадження власної господарської діяльності позивач у період з січня 2016 року по березень 2019 року придбавав у ТОВ «ЕПІКО», ТОВ «Баядера Логістик», ТОВ «Українська дистрибуційна компанія», ТОВ «Кронос-Логістікс», ТОВ «Приватна фірма «Віола», ФОП ОСОБА_2 , ПП «Версія», ФОП ОСОБА_3 алкогольні напої (вино, горілка, віскі, коньяк, пиво), газовані напої, слабоалкогольні напої, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних від 18.03.2019 № БрБ-010157, від 28.07.2017 № 18605/17220, від 21.01.2016 № 937, від 27.05.2016 № Б0010871, від 18.03.2019 № ЛВ-1405/01, від 31.07.2018 №, від 12.07.2017 № BRF00601324, від 23.08.2017 № BRF00630984, від 09.06.2018 № BRF00742157, від 16.05.2018 № BRF00731412, від 17.04.2018 № BRF00718900, а також товарно-транспортних накладних (а.с.36-49).

Даний товар відповідно до Асортименту продукції, що реалізується в кафе, затвердженому позивачем 25.01.2012 та погодженому головним державним лікарем м. Бердянська Запорізької області 02.02.2012 (а.с.56), позивач реалізовував у тому числі на розлив.

Розрахункові операції здійснювались з використанням електронно-касового апарату моделі MINI-Т 400 МЕ (а.с. 59). Для оприбуткування отриманої протягом дня готівки позивач у досліджуваному періоді роздруковував Z-звіти, які складались на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг). Дані Z-звіти вносились позивачем до Книги обліку розрахункових операцій № р/7, зареєстрованій у Бердянській ОДПІ 05.01.2017 за вказаним електронно-касовим апаратом (а.с. 60-67).

15.03.2019 відповідач видав наказ № 944 «Про проведення фактичної перевірки», яким доручив уповноваженим особам відповідача провести з 18.03.2019 протягом 10 діб фактичну перевірку позивача, який здійснює діяльність у кафе за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.02.2017 по 27.03.2019, щодо дотримання норм законодавства з питань виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами, наявності супровідних документів (прибуткових, видаткових та податкових накладних), дотримання стандартів регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (а.с.110).

На підставі наказу від 15.03.2019 № 944 «Про проведення фактичної перевірки» головному державному ревізору інспектору відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_4 та головному державному ревізору інспектору відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області Вельмі О.М. були видані направлення на проведення фактичної перевірки від 15.03.2019 № 315 та від 15.03.2019 № 316 відповідно (а.с.109-110).

18.03.2019 відповідачем було проведено фактичну перевірку належної позивачу господарської одиниці (кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), за результатами якої був складений Акт від 27.03.2019 № 0132/08/01/14/ НОМЕР_1 (а.с.16-19).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 1, п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР, ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР, п.п. 2.2, 2.6 Положення, п. 10 ст. 177 Податкового кодексу України (далі ПК України), постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі постанова КМУ від 30.10.2008 № 957), п. 11 Розділу ІІ Положення, а саме:

встановлений факт наявності у позивача неоприбуткованих товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 10511,00 грн. без накладних;

до 29.10.2017 належне позивачу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не мало статусу закладу громадського харчування, проте позивач до вказаної дати здійснював реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці;

позивач у періоді, що перевірявся, несвоєчасно оприбутковував готівку, що була отримана від реалізації товару на загальну суму 212,00 грн. Зокрема, як вбачається з Книги обліку розрахункових операцій № р/8, що зареєстрована в Бердянській ОДПІ 04.07.2017, позивач реалізував товар на відповідну суму 07.02.2017 о 00 год. 33 хв., 05.09.2017 о 00 год. 47 хв., 11.12.2017 о 10 год. 30 хв., натомість оприбуткування вказаних коштів мало місце на день раніше, а саме 06.02.2017, 04.09.2017 та 10.12.2017 відповідно. Також, перевіряючі дійшли висновку, що позивач протиправно не оприбуткував отриману від реалізації товару за 09.09.2018 на суму 33,00 грн. у Книзі обліку доходів і витрат від 10.11.2013 № 196 (а.с.19).

По матеріалам перевірки, проведеної фахівцями контролюючого органу, продавець позивача надала письмові пояснення, в яких зазначила, що 18.01.2019 вона реалізувала 2 порції кави на загальну суму 30,00 грн., чек на касовому апараті не роздруковувала. При перерахунку коштів в касі сума готівки склала 82,00 грн. (а.с.113).

На підставі Акта перевірки від 27.03.2019 № 0132/08/01/14/ НОМЕР_1 відповідачем було прийнято, зокрема такі податкові повідомлення-рішення:

податкове повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № (далі перше податкове повідомлення-повідомлення, а.с.27), яким позивачу нараховано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 21022,00 грн.;

податкове повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № (далі друге податкове повідомлення-рішення, а.с.30), яким позивачу нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 6800,00 грн.;

податкове повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № (далі третє податкове повідомлення-рішення, а.с.32), яким позивачу нараховано суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 1060,00 грн.

Оцінюючи наявність у відповідача правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 21022,00 грн. (податкове повідомлення-рішення форми «С» від 16.04.2019 № ), суд виходить із такого.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР.

Відповідно до пункту 12 статті 3 даного нормативно-правового акту суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Положеннями статті 20 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Поряд із цим, Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Платник податків, відповідно до положень статті 16 Податкового кодексу України, зобов`язаний, зокрема, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців визначено приписами ст. 177 ПК України, відповідно до п. 177.10 якої фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, затверджені наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481.

Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат не передбачено ведення у ній залишку товарних запасів фізичними особами-підприємцями на загальній системі оподаткування.

Також, необхідно зазначити, що поняття «запаси» визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 246 (зі змінами) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 751/4044.

Судом встановлено, що позивач провадить господарську діяльність як фізична особа-підприємець у належному йому кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 дворик» (а.с.15). Зокрема, ним здійснюється продаж алкогольних напоїв, слабоалкогольних напоїв, пива, кондитерських виробів заводського виготовлення, морозива, десертів, овочів натуральних, соків, мінеральної води, фруктів, цитрусових, піци в асортименті, перших та других страв, гарячих напоїв (а.с.56).

При проведенні розрахункових операцій позивач використовує електронно-касовий апарат моделі MINI-Т 400 МЕ (а.с. 59) та роздруковує Z-звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг). Дані Z-звіти вносяться позивачем до Книги обліку розрахункових операцій № р/7, зареєстрованій у Бердянській ОДПІ 05.01.2017 (а.с. 60-67). Також, позивач веде Книгу обліку доходів витрат.

Поряд із цим, на думку контролюючого органу, у позивача всупереч податковому законодавству наявні неоприбутковані товарно-матеріальні цінності на загальну суму 10511,00 грн. Склад правопорушення доводиться контролюючим органом на підставі того, що за місцем реалізації та зберігання товару у присутності позивача були зняті залишки товарно-матеріальних цінностей та за допомогою наданих до перевірки Книги обліку доходів і витрат від 10.11.2013 № 196, накладних на товар, фіскальних чеків, документів щодо походження товару було звірено з почековою інформацією баз даних «Податковий блок» (а.с.84).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що надлишок або нестача товарно-матеріальних цінностей встановлюються за даними бухгалтерського обліку на початок звітного періоду та на певний звітний (поточний) період, що виключає висновок про не ведення суб`єктом господарської діяльності обліку товарів. Нестачу товару можна виявити лише при проведені інвентаризації, коли відомі дані про залишки товару на початок інвентаризації та їх рух (вибуття, надходження) за звітний період.

Отже, оскільки позивач належним чином забезпечував ведення Книги обліку доходів і витрат та має достатній обсяг первинних документів, що є підставою для оприбуткування (обліку) товару, натомість висновок відповідача щодо порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР ґрунтується на підставі вибіркової фіксації фактичних залишків товару, здійсненої без проведення інвентаризації, суд за відсутності документально підтверджених доказів реалізації необлікованого товару вважає безпідставним застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 21 022,00 грн.

Додатково суд вважає за необхідне зауважити, що законодавець у ст. 20 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР передбачив відповідальність саме за реалізацію необлікованих товарів, а не за їх залишок чи нестачу. Подібний правозастосовний підхід відповідає позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, висловленій у постанові від 05.03.2019 по адміністративній справі № 814/2158/16 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень № 80269770).

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відтак, в цій частині позов підлягає задоволенню.

Оцінюючи наявність у відповідача правових підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 6800,00 грн. (податкове повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 №), суд виходить із такого.

Як попередньо було встановлено судом, одним із напрямів підприємницької діяльності позивача є продаж алкогольних напоїв, слабоалкогольних напоїв, пива розливного в пляшках (а.с.56).

Контролюючий орган при прийнятті податкового повідомлення рішення форми «С» від 16.04.2019 № виходив із того, що позивач у порушення ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР здійснював реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці. Такий висновок ґрунтується на тому, що статус закладу громадського харчування належне позивачу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » отримало лише з 26.10.2017. Натомість, згідно з почековою інформацією, наданою по дротових або бездротових каналах зв`язку даних АС «Податковий блок» за перевіряємий період з 01.02.2017 по 25.10.2017 позивач неодноразово реалізовував алкогольні напої на розлив для споживання (а.с.16-19).

Зокрема, представник відповідача наголошував на тому, що 07.02.2017, 08.02.2017 та 09.02.2017 в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 дворик» продавались алкогольні напої (пиво, горілка, коньяк) на розлив для споживання на місці. Реалізація пива у кегах або горілки та коньяку у п`ятдесятиграмових пляшках неможлива, а тому, на думку контролюючого органу, даний товар реалізовувався позивачем на розлив для споживання на місці у тару, яка не передбачає транспортування алкогольних напоїв до іншого місця та використання для інших потреб (а.с.84).

У досліджуваному аспекті суд вважає за необхідне зауважити, що спеціальним нормативним актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України від 19.12.2015 № 481/95-ВР.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 15-3 Закону України від 19.12.2015 № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Частиною 12 ст. 15 даного нормативно-правового акту визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ч. 6 ст. 15-3 Закону України від 19.12.2015 № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

За приписами абз. 10 ч. 2 ст. 17 Законом України від 19.12.2015 № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800,00 грн.

Норми законодавства встановлюють, що торгівля алкогольними напоями з метою їх споживання на місці дозволена лише суб`єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів, недотримання таких умов є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі визначеному Законом.

Надаючи оцінку оскаржуваному другому податковому повідомленню-рішенню, суд виходить із того, що фіскальні чеки, які містяться в матеріалах справи, лише підтверджують факт продажу алкогольних напоїв на розлив, однак жодним чином не підтверджують факт продажу напою саме з метою споживання на місці. Таким чином, на переконання суду, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Аналогічний правозастосовний підхід міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.09.2018 по адміністративній справі № 820/1335/17, яка є тотожною за предметом правового регулювання (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень № 76306574).

Також, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ч. 6 ст. 15-3 Закону України від 19.12.2015 № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Згідно з положеннями п. 1.3 Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства (далі Правила роботи), затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 № 219, ресторанне господарство це вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього.

Дану норму слід застосовувати з урахуванням того, що наказом Міністерства економіки України від 09.10.2006 № 309 «Про внесення змін до деяких наказів» у назві та тексті Правил слова «громадське харчування» в усіх відмінках замінено словами «ресторанне господарство».

Пунктом 1.5 Правил роботи визначено, що заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс).

Відповідно до пункту 1.6 Правил роботи відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями регулюється також Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854 (далі Правила торгівлі).

За приписами п. 2 Правил торгівлі роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Суд попередньо з`ясував, що основним видом діяльності позивача за КВЕД-2010 є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (56.10) (а.с.15). У нього також наявні Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 02.02.2012 № 16, виданий Державною санітарно-епідеміологічною службою Запорізької області (даним документом засвідчене право позивача на реалізацію продуктів харчування при наявності документів якості в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.55) та видана Головним управлінням ДФС у Запорізькій області Ліцензія від 18.01.2019 № 1900105 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (термін дії ліцензії з 01.02.2019 по 01.02.2020) (а.с.57-58).

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позивачу для провадження господарської діяльності в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 дворик» контролюючим органом було видане реєстраційне посвідчення № НОМЕР_2 на реєстрацію реєстратора розрахункових операцій для «здійснення торгівлі громадського харчування, сфери послуг».

Отже, оскільки категорії «громадське харчування» та «ресторанне господарство» після видання Міністерством економіки України Наказу від 09.10.2006 № 309 «Про внесення змін до деяких наказів» стали тотожними, а також з огляду на факт наявності у позивача Висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 02.02.2012 № 16, суд із урахуванням висновків, викладених вище під час оцінки правомірності податкового повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 №, вважає, що відповідач безпідставно застосував до позивача штрафні санкції у розмірі 6800,00 грн.

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відтак, в цій частині позов підлягає задоволенню.

Оцінюючи наявність у відповідача правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 1060,00 грн., суд виходить із такого.

Як вбачається з Акту перевірки, контролюючий орган виявив випадки несвоєчасного оприбуткування позивачем готівки, отриманої від продажу товару на загальну суму 212,00 грн.

Зокрема, у Книзі обліку розрахункових операцій № р/7 позивач, на думку відповідача, несвоєчасно оприбуткував готівку, отриману від реалізації товару у сумі 90,00 грн., а саме: згідно з Z-звітом № 1369 виторг складає 90,00 грн. Вказаний звіт сформовано 07.02.2017 о 00 год. 33 хв., натомість у розділі ІІ «Облік руху готівки та сум розрахунків» Книги обліку розрахункових операцій готівкові кошти у сумі 90,00 грн. були оприбутковані позивачем на день раніше, а саме 06.02.2017 (а.с.18, 85).

Далі, у Книзі обліку розрахункових операцій № р/7 позивач, на думку відповідача, несвоєчасно оприбуткував готівку, отриману від реалізації товару у сумі 49,00 грн., а саме: згідно з Z-звітом № 1579 виторг складає 49,00 грн. Вказаний звіт сформовано 05.09.2017 о 00 год. 47 хв., натомість у розділі ІІ «Облік руху готівки та сум розрахунків» Книги обліку розрахункових операцій готівкові кошти у сумі 49,00 грн. були оприбутковані позивачем на день раніше, а саме 04.09.2017 (а.с.18, 85).

Аналогічна ситуація зафіксована відповідачем і за грудень 2017 року. Так, у Книзі обліку розрахункових операцій № р/7 позивач, на думку відповідача, несвоєчасно оприбуткував готівку, отриману від реалізації товару у сумі 73,00 грн., а саме: згідно з Z-звітом № 1678 виторг складає 73,00 грн. Вказаний звіт сформовано 11.12.2017 о 10 год. 30 хв., натомість у розділі ІІ «Облік руху готівки та сум розрахунків» Книги обліку розрахункових операцій готівкові кошти у сумі 73,00 грн. були оприбутковані позивачем на день раніше, а саме 10.12.2017 (а.с.18, 85)

Крім того, відповідач встановив факт не оприбуткування позивачем у Книзі обліку розрахункових операцій № р/7 готівки, отриманої від реалізації товару за 09.09.2018 у сумі 33,00 грн., що є порушенням п. 11 розділу ІІ Положення.

Для вирішення питання щодо правомірності / протиправності податкового повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № , суд вважає за необхідне проаналізувати законодавство у відповідній сфері правовідносин.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 ПК України фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Фізичні особи-підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно з п.п. 1, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

За приписами ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Статтею 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема порушення вимог статті 15--3 цього Закону 6800,00 грн.

Пунктом 2.6 Положення (даний нормативний акт був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) регламентовано, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Серед іншого, необхідно зазначити, що 12 червня 1995 року Президент України видав Указ № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі Указ від 12.06.1995 № 436/95), яким, зокрема, врегулював питання відповідальності суб`єктів господарювання за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) готівки в касах.

Метою прийняття Указу від 12.06.1995 № 436/95 є поліпшення стану готівкового обігу, визначення єдиних підходів до встановлення відповідальності за порушення суб`єктами підприємницької діяльності норм з регулювання обігу готівки та запобігання зловживанням під час здійснення операцій з готівкою, приховуванню доходів.

Пунктом 1 Указу від 12.06.1995 № 436/95 установлено що за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, вбачається, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність.

Відповідний висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05.11.2018 по справі № 803/780/17 (позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, № в Єдиному державному реєстрі судових рішень 77749439).

Дослідивши наявні у матеріалах справи копії Z-звітів № 1369, № 1579, № 1678 та Книги обліку розрахункових операцій, суд з`ясував, що позивач оприбуткував кошти у загальному розмірі 212,00 грн. не в день їх одержання, як того вимагають приписи п. 2.6 Положення, а на день раніше фактично проведеної розрахункової операції. Зокрема, згідно з Z-звітом № 1369 виторг складає 90,00 грн. Вказаний звіт сформовано 07.02.2017 о 00 год. 33 хв., натомість у Книзі обліку розрахункових операцій дані готівкові кошти були оприбутковані позивачем на день раніше (а.с.18, 85). Згідно з Z-звітом № 1579 виторг складає 49,00 грн. Вказаний звіт сформовано 05.09.2017 о 00 год. 47 хв., натомість у Книзі обліку розрахункових операцій готівкові кошти у сумі 49,00 грн. були оприбутковані позивачем 04.09.2017 (а.с.18, 85).

Аналогічна ситуація стосується Z-звіту № 1678, за яким виторг складає 73,00 грн. Вказаний звіт сформовано 11.12.2017 о 10 год. 30 хв., натомість у Книзі обліку розрахункових операцій готівкові кошти у сумі 73,00 грн. були оприбутковані позивачем 10.12.2017 (а.с.18, 85). Також, мало місце не оприбуткування позивачем у Книзі обліку розрахункових операцій № р/7 готівки, отриманої від реалізації товару за 09.09.2018 у сумі 33,00 грн.

За таких обставин, оскільки готівка у розмірі 212,00 грн., що надійшла до каси, була оприбуткована позивачем не в день одержання готівкових коштів, суд погоджується з висновком відповідача щодо порушення позивачем п. 2.2, п. 2.6 Положення та необхідності накладення на останнього суми штрафних санкцій у розмірі 1060,00 грн.

Поряд із цим, надаючи правову оцінку твердженню позивача про те, що якщо об`єкт торгівлі працює цілодобово, то фіскальні чеки повинні роздруковуватись щодоби, тобто не пізніше ніж через 24 години з моменту реєстрації першої розрахункової операції, виконаної після попереднього Z-звіту, суд вважає за необхідне зауважити, що такий підхід суперечить п. 2.6 Положення, яке на момент виникнення спірних правовідносин визначало порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою, та позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, висловленій у постанові від 05.11.2018 по справі № 803/780/17 з подібних правовідносин. Зокрема, у даному пункті Національний Банк України чітко визначив часові граничні межі оприбуткування готівки, що надійшла до каси у день одержання готівкових коштів. Недотримання даного припису автоматично обумовлює настання для платника податків негативних наслідків у вигляді штрафу.

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відтак, в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем, на переконання суду, доведено протиправне застосування відповідачем штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 21022,00 грн. (податкове повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 № ) та штрафних санкцій у розмірі 6800,00 грн. (податкове повідомлення-рішення відповідача форми «С» від 16.04.2019 №).

У свою чергу, суд вважає, що відповідач довів правомірність виключно податкового повідомлення-рішення форми «С» від 16.04.2019 № , яким позивачу нараховано суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 1060,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а саме у вищезазначеній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки даний позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 740,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 241, 243 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 16.04.2019, прийняті Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 740,20 грн (сімсот сорок гривень 20 копійок) присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено в повному обсязі «08» травня 2020 року.

Суддя Р.В. Кисіль