Справа № 140/677/20
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/677/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кар Груп» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кар Груп» (далі - ТзОВ «Кар Груп», позивач) звернулося з позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000742/2 від 22.11.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство відповідно до контракту № 10/19-AS/K від 10.10.2019 придбало транспортний засіб - легковий автомобіль марки BMW, модель Х6, 2015 року випуску за ціною 20 050,00 євро.

З метою митного оформлення вказаного товару позивачем подано до Рівненської митниці ДФС митну декларацію (далі - МД) від 08.11.2019 № UA204070/2019/021685 та документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), із заявленою митною вартістю за ціною договору. Проте відповідачем було безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 22.11.2019 № UA204000/2019/000742/2.

Позивач вважає зазначене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки декларантом надано всі необхідні документи, що дають можливість відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом).

Ухвалою судді від 25.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

16.03.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. В обґрунтування своєї позиції вказав, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару встановлено, що декларантом її заявлено за 1 методом визначення митної вартості (за ціною договору) на рівні 20 050,00 євро. При опрацюванні поданих до митного органу документів відповідачем було встановлено наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб, а саме: подане до митного оформлення Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане Люксембургом, власником автомобіля є компанія LEASEPLAN LUXEMBURG SA, а згідно графи 15 МД країною відправлення є Німеччина, хоча експортна декларація оформлена у Польщі, що свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу; згідно пункту 3.3 Контракту «товар вважається оплаченим з моменту надходження коштів на рахунок Продавця, вказаного в даному договорі» Berliner Sparkasse. Однак, у наданому до митного оформлення платіжному дорученні отримувачем коштів за т/з є «Landesbank Berlin in AG», що не кореспондується з банком отримувача, зазначеного у пункті 11 Контракту (поданого до митного оформлення). Крім того, платіжне доручення від 31.10.2019 не містить посилання на рахунок або він код товару, а лише посилання про передоплату на контракт від 10.10.2019 та марку BMW Х6, а умови контракту передбачають придбання автомобілів на 1 000 000 євро; згідно пункту 3.1 Покупець здійснює оплату протягом 180 днів з моменту поставки, однак листом від 30.10.19 повідомлено, що слід внести 100 % оплат, згідно умов Контракту, однак умовами контракту не передбачено 100 % передоплата; згідно пункту 5.2 Приймання товару проводиться в місці призначення, шляхом підписання CMR. Товар поставляється на умовах DAP Дубно. Разом з тим товар доставлено отримувачем самостійно, будь-якої передачі товару та підписання Покупцем CMR не здійснювалося; усі підписи та відтиски штампів від імені продавця на поданих митниці документах є сканованою копією, а не мокрі відтиски та підписи, що ставить під сумнів факт їх укладання; у поданому рахунку від 28.10.2019 зазначено що ціна включає спеціальну знижку за декілька придбань автомобілів, а отже не є ринковою. Разом з цим контракт укладено лише 10.10.2019; надана до митного оформлення копія експортної декларації країни відправлення не могла бути використана у якості підтвердження митної вартості, оскільки документ приєднаний до митної декларації низької якості, що не уможливлювало здійснення візуального контролю; митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару: згідно інформації, розміщеної на сайтах підприємств, які здійснюють реалізацію транспортних засобів у Німеччині ( www.mobile.de тощо), вартості транспортних засобів вказаної моделі на території Німеччина стартує від 37950 євро, згідно витягу з електронного довідника SuperSchwacke 11/2019 - 34350 EUR, МД від 17.09.2019 №UA205100/2019/13291 - 34500 EUR, згідно форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 - 38 950,00 євро.

Відповідачем було витребувано у позивача додаткові документи. Надані декларантом, на вимогу митниці, додаткові документи не можуть бути використані у якості підтвердження митної вартості, оскільки: надана на вимогу митниці копія експортної декларації країни відправлення не може бути використана у якості підтвердження митної вартості, оскільки документ відсутній у офіційній електронній базі даних митних декларацій Європейського Союзу поданої до митного оформлення від 31.10.2019 № 19PL301010Е0901041, що може свідчити про її підробку. Крім-того, у наданій суду копії експортної МД вартість товару становить 86621, а декларування товару здійснювалося не відправником у Німеччині чи Люксембурзі, а отримувачем у м. Хелм Польща; наданий на вимогу митниці Звіт про оцінку транспортного засобу, не може бути використаний у якості підтвердження митної вартості, оскільки виконаний з порушенням положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 №1074/2092. Разом з тим, на аркуші 2 Звіту зазначено, що оцінка здійснювалася на основі зовнішнього візуального огляду, однак час та місце такого огляду не вказані, а у митниці відсутня інформація стосовно надання дозволу митниці на огляду транспортного засобу оцінювачем 15.11.2019 року, оскільки, транспортний засіб знаходиться з 08.11.2019 року під митним контролем у зоні митного контролю МП «Дубно-1». Таким чином, огляд транспортного засобу 15.11.19 року не проводився оцінювачем, що є порушенням положень частини 8.5 розділу VIII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 №1074/2092.

У зв`язку з вищезазначеним, а також враховуючи той факт, що декларантом у визначений частиною 3 статті 53 МКУ строк не були надані додаткові документи стосовно підтвердження заявленого рівня митної вартості, 22.11.2019 посадовою особою винесено рішення про коригування митної вартості товару від 22.11.2019 № UA204000/2019/000742/2.

Митну вартість товару визначено, на підставі інформації, згідно витягу з електронного довідника SuperSchwacke 11/2019 - 34 350,00 EUR.

Числове значення митної вартості транспортного засобу становить 34 350,00 EUR, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 932 814,41 грн.

Випуск транспортного засобу у вільний обіг здійснено за МД від 28.11.2019 № UA204070/2019/0023912. Сума додатково нарахованих митних платежів становить 120 826,61 грн.

На підставі наведеного відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у їх задоволенні відмовити.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «Кар Груп» придбано у компанії «Arka Service UG» (Німеччина) відповідно до контракту № 10/19-AS/KG від 10.10.2019 легковий автомобіль марки BMW, модель Х6, 2015 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 20 050,00 євро (а. с. 15-17).

З метою митного оформлення товару позивачем подано до Рівненської митниці ДФС митну декларацію від 08.11.2019 № UA204070/2019/021685, у якій вартість товару була визначена за основним методом (фактурною вартістю) в сумі 20 050,00 євро, що становить 544 481,19 грн. (а. с. 12).

До митної декларації декларантом додано, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) KFZ-1907-11 an/re від 28.10.2019; автотранспортна накладна від 28.10.2019; декларація про походження товару KFZ-1907-11 an/re від 28.10.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 12.06.2015; платіжне доручення № 7JBKUA від 31.10.2019; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу 10/19-AS/KG від 10.10.2019; довідка №15724с/2-5 від 05.11.2019; копія митної декларації країни відправлення № 19PL301010E0901041 від 31.10.2019 (а. с. 13).

Відповідачем відповідно до положень статей 53, 54 Митного кодексу України, декларанту направлено письмову вимогу про необхідність подання додаткових документів, що містять складові заявленої декларантом митної вартості товару та, за бажанням інші документи, що стосуються даної поставки, а саме:

- виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

- копію митної декларації країни відправлення (Німеччина).

18.11.2019 декларантом на електронне повідомлення митниці стосовно необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів надано: контракт №10/19-AS/KG від 10.10.2019 року, на підставі якого позивачем було придбано товар; експортну декларацію країни відправника; відомості про банк Landesbank Berlin - Berliner Sparkasse; звіт про оцінку транспортного засобу (а. с. 19).

22.11.2019 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000742/2 (а. с. 11).

Як вбачається із зазначеного рішення, підставою для його прийняття слугувало те, що

митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною рахунку щодо товару, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено, що у документах, наданих декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, виявлені окремі неточності, а саме:

подане до митного оформлення Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане Люксембургом, а згідно графи 15 МД країною відправлення є Німеччина, що свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу;

згідно пункту 3.3 Контракту «товар вважається оплаченим з моменту надходження коштів на рахунок Продавця, вказаного в даному договорі». Однак, у наданій, до митного оформлення платіжного доручення отримувачем коштів за т/зе «Landesbank Berlin in AG», що не кореспондується з банком отримувача, зазначеного у пункті 11 Контракту (поданого до митного оформлення);

згідно пункту 3.1 Покупець здійснює оплату протягом 180 днів з моменту поставки, однак листом від 30.10.19 повідомлено, що слід внести 100 % оплат, згідно умов Контракту, однак умовами контракту не передбачено 100 % передоплата;

надана на вимогу митниці копія експортної декларації країни відправлення не може бути використана у якості підтвердження митної вартості, оскільки документ відсутній у офіційній електронній базі даних митних декларацій Європейського Союзу поданої до митного оформлення від 31.10.2019 N 19PL301010E0901041, що може свідчити про її підробку;

наданий на вимогу митниці Звіт про оцінку транспортного засобу, не може бути використаний у якості підтвердження митної вартості, оскільки виконаний з порушенням положенням Методики товарознавче експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 №1074/2092. Разом з тим, у митниці відсутня Інформація стосовно надання, дозволу митниці на огляду транспортного засобу оцінювачем 15.11.2019 року, оскільки, транспортний засіб знаходиться з 08.11.2019 року під митним контролем у зоні митного контролю МП «Дубно-1». Таким чином, огляд транспортного засобу 15.11.19 року не проводився оцінювачем, що є порушенням положень частини 8.5 розділу VIII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджене! наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 №1074/2092.

Митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару: згідно Інформації, розміщеної на сайтах підприємств, які здійснюють реалізацію транспортних засобів у Німеччині (www.mobiie.de тощо), вартості транспортних засобів вказаної моделі на території Німеччина стартує від 37950 євро; згідно витягу з електронного довідника SuperSchwacke 11/2019 - 34350 EUR; МД від 17.09.2019 №UA205100/2019/13291 - 34500 EUR; згідно форм митного контролю за Індексом 105-2 та 106-2 т 38950,00 євро.

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження Інформації щодо числових значень митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, таких як:

1) виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки;

2) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією:

3) копію митної декларації країни відправлення (Німеччина).

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці.

Вартість транспортного засобу визначено на підставі положень наказу ДМСУ від 13.10.2006 №885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів»; Наказу ДФСУ від 11.09.2015 №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів І зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України»; Наказу Мінфіну від 31.07.15 №684 «Про затвердження порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів» та ст. 31 МКУ, 4.4. ст.337 МКУ.

Митну вартість товару визначено, на підставі Інформації, згідно витягу з електронного довідника SuperSchwacke 11/2019 - 34350,00 EUR.

Числове значення митної вартості транспортного засобу становить 34350,00 EUR, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 932 814,41 грн. (а. с. 11зворот).

28.11.2019 декларантом позивача подано митну декларацію № UA204070/2019/023912, за якою імпортований товар випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України (а. с. 14).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як уже зазначалося, позивач надав згідно із частиною другою статті 53 МК України наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару і обраний ним метод її визначення: рахунок-фактура (інвойс) KFZ-1907-11 an/re від 28.10.2019; автотранспортна накладна від 28.10.2019; декларація про походження товару KFZ-1907-11 an/re від 28.10.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 12.06.2015; платіжне доручення № 7JBKUA від 31.10.2019; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу 10/19- AS/KG від 10.10.2019; довідка №15724с/2-5 від 05.11.2019; копія митної декларації країни відправлення № 19PL301010E0901041 від 31.10.2019.

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «легкового автомобіля марки BMW, модель Х6, номер кузова НОМЕР_1 , 2015 року випуску» за ціною 20 050,00 євро та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому позиція відповідача полягає у тому, що, проаналізувавши подані до митного контролю та оформлення документи, останнім встановлено наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи.

Оскільки декларантом не було надано витребуваних документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі положень наказу ДМСУ від 13.10.2006 №885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів»; Наказу ДФСУ від 11.09.2015 №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів І зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України»; Наказу Мінфіну від 31.07.15 №684 «Про затвердження порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів» та ст. 31 МКУ, 4.4. ст.337 МКУ, Інформації, згідно витягу з електронного довідника SuperSchwacke 11/2019 - 34350,00 EUR, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 932 814,41 грн.

Проте суд із такими доводами відповідача не погоджується із таких підстав.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що позивачем придбано товар відповідно до контракту № 10/19-AS/KG від 10.10.2019, інвойсу № KFZ-1907-11 an/re від 28.10.2019.

Відповідно до умов контракту, оплата здійснюється протягом 180 календарних днів з моменту поставки, а в разі досягнення домовленостей між сторонами, можлива попередня оплата вартості товару протягом 10 календарних днів з моменту формування відповідного інвойсу. Валютою платежу і договору є євро. Товар вважається оплаченим з моменту надходження коштів на рахунок продавця, вказаного в даному договорі.

На виконання умов контракту 31.10.2019 здійснено поставку легкового автомобіля марки BMW, модель Х6, 2015 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 20 050,00 євро (а. с. 22-23).

Оплата за товар здійснена, що підтверджується платіжним дорученням № 7JBKLJA від 31.10.2019, рахунком (інвойсом) від 28.10.2019 № KFZ-1907-11 an/re (а.с. 17, 18).

Вказане платіжне доручення містить усі необхідні реквізити що дають можливість ідентифікувати придбаний транспортний засіб.

Крім того, листом від 18.11.2019 позивач повідомляв митний орган про те, що в платіжному дорученні вказано BLZ код банку отримувача 10050000 Landesbank Berlin - Berliner Sparkasse: 1/Arka Service UG2/Schillterstrasse. 60a3/DE/Berlin, 10627 DE for PRPMNT FOR vehicles BMW X6 ACC CNTRN 10/19-AS/KG DD 10.10.2019, POL:DE, POD:UA, DYAUTO, що відповідає реквізитам зазначеним в п.11 контракту. Наведене свідчить, про відсутність будь-яких розбіжностей в платіжному дорученні.

Отже, вказаними документами підтверджується факт сплати позивачем коштів в зазначеній сумі в безготівковій формі на рахунок продавця за придбаний товар. Зазначені документи не містять в собі будь-яких розбіжностей в числових значеннях, вартості товару.

Відповідно до п.3.1. контракту №10/19-AS/KG від 10.10.2019 сторонами передбачено, що в разі досягнення домовленостей між сторонами можлива попередня оплата вартості Товару протягом 10 календарних днів з моменту формування відповідного інвойсу (фактури, проформи). Таким чином, твердження митного органу, що контрактом не передбачено попередньої оплати не відповідає дійсності.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що копія експортної декларації країни відправлення не може бути використана у якості підтвердження митної вартості, оскільки документ відсутній у офіційній електронній базі даних митних декларацій Європейського Союзу поданої до митного оформлення від 31.10.2019 № 19PL301010Е0901041, що може свідчити про її підробку, в зв`язку з тим, що в експортній декларації відсутні відомості про вартість транспортного засобу, а тому реєстрація чи відсутність реєстрації експортної декларації у офіційній електронній базі даних митних декларацій Європейського Союзу жодним чином не впливає на митну вартість транспортного засобу.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, у зв`язку з тим, що подане до митного оформлення Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане Люксембургом, власником автомобіля є компанія LEASEPLAN LUXEMBURG SA, а згідно графи 15 МД країною відправлення є Німеччина, хоча експортна декларація оформлена у Польщі. Митним органом не зазначено, яким чином це може впливати на митну вартість товару. Крім цього, відсутні будь які відомості про те, що продавець за контрактом - Arka Service UG не мав права здійснювати продаж транспортного засобу без перереєстрації останнього.

Щодо твердження відповідача про те, що наданий на вимогу митниці Звіт про оцінку транспортного засобу не може бути використаний у якості підтвердження митної вартості, оскільки виконаний з порушенням положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 №1074/2092, у зв`язку з тим, що у митниці відсутня інформація стосовно надання дозволу митниці на огляду транспортного засобу оцінювачем 15.11.2019, оскільки, транспортний засіб знаходиться з 08.11.2019 під митним контролем у зоні митного контролю МП «Дубно-1».

Вказані твердження митного органу також не відповідають дійсності, оскільки в додатку до звіту наявні фотографії транспортного засобу з яких вбачається, що огляд транспортного засобу відбувався.

Таким чином, наявними в матеріалах справи документами спростовується позиція митниці про те, що митна вартість товару нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел, оскільки подані декларантом документи підтверджують ціну товару, яка підлягала сплаті за такий автомобіль.

Отже, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного автомобіля за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей зазначених в частині третій статті 53 МК України і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Суд не заперечує права органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте вважає, що при цьому він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 МК України визначено перелік витрат, понесених покупцем, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Відтак, відповідно до статті 55 МК України орган доходів і зборів має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з тим, ні в запиті про надання додаткових документів, ні в спірному рішенні про коригування митної вартості відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації (хоча ціна, зазначена у документах, відповідає ціні, зазначеній у митній декларації); не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах (хоча подані документи чітко визначають, що розрахунок за автомобіль було здійснено за ціною 20 050,00 євро).

Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. Разом з тим, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. За правилами частини третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень суд дійшов висновку, що, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Разом з тим, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб матеріли справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, у рішенні вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів); посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII цієї угоди під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000742/2 від 22.11.2019, у ньому зазначено лише про неможливість застосування першого методу визначення митної вартості у зв`язку з наявністю неточностей в поданих декларантом документах. Доказів в підтвердження проведення посадовою особою відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, відповідачем суду не надано. Митну вартість товару визначено, на підставі Інформації, згідно витягу з електронного довідника SuperSchwacke 11/2019 - 34350,00 EUR.

Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з електронного довідника SuperSchwacke 11/2019. Документи, які б підтверджували цю вартість, відповідач суду не надав.

Відтак, наявними в матеріалах справи документами спростовується позиція митниці про те, що митна вартість товару нижча наявної цінової інформації, отриманої із зовнішніх джерел, оскільки подані декларантом документи підтверджують ціну товару, яка підлягала сплаті за такий автомобіль.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000742/2 від 22.11.2019 є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України відсутні.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Суд також зазначає, що неподання декларантом усіх запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості за ціною 34 350,00 євро.

Враховуючи вищевстановлене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 34 350,00 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом. Виявлені митним органом у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжності жодним чином не вливають на числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом в розмірі 34 350,00 євро, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000742/2 від 22.11.2019 є необґрунтованим та безпідставним.

Крім того, відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частин першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої, четвертої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Відповідно до пункту другого ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

Гонорар адвоката формується з дотриманням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року самостійно адвокатом.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та статей 28, 29,30 Правил Адвокатської етики, затвердженої звітно-виборним З`їздом адвокатів України 09.04.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правничої (правової) допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача 9985,60 грн. витрат за надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правову допомогу адвоката позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги від 10.02.2020 № 10/02/20-01; копію акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги № 10/02/20-01 від 10.02.2020, згідно якого адвокатським об`єднанням «Преміум сервіс» були надані наступні роботи/послуги: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань правомірності винесення Рівненською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000742/2 від 22.11.2019 (2,5 год.-2102,00 грн.); складання позовної заяви про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000742/2 від 22.11.2019 (4,5 год. - 3783,60 грн.); копію рахунку-фактури № 11/02/20-03 від 11.02.2020, згідно якого позивачу необхідно сплатити адвокатському об`єднанню «Преміум сервіс» 9985,60 грн. (за надання правничої допомоги Договору № 10/02/20-01 від 10.02.2020); копію квитанції від 12.02.2020 № 299 про перерахунок позивачем 9985,60 грн. АО «Преміум сервіс».

Разом з тим, на переконання суду, вартість наданої адвокатом правової допомоги, яка зазначена в акті виконаних робіт є необґрунтованою та не відповідає складності справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником відповідача до відзиву на позовну заяву було долучено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, згідно якого із вказаною сумою коштів, сплачених позивачем його представнику в розмірі 9985,60 грн. Поліська митниця Держмитслужби не погоджується. Зокрема у заяві зазначено, що на підготовку до справи адвокатом витрачено 2,5 год. Зокрема, пункт 1 Акту виконаних робіт містить ідентичні дії адвоката: зустріч з клієнтом, опрацювання документів, роз`яснення клієнту нормативно правових актів. Однак, жодним документом та доказом вказане твердження не обґрунтовано. На адресу відповідача та суду будь-які документи підготовлені адвокатом Таран О.П. (відзив, пояснення, клопотання) не надходили, а отже адвокатом не вчинено жодних дій спрямованих на надання правової допомоги. З наведеного чітко видно, що розрахунок затраченого адвокатом часу є недостовірним, необ`єктивним та документально не підтвердженим. Щодо пункту 2 Акту «Складання позовної заяви», то представник відповідача вказав, що позовна заява підписана безпосередньо директором ТзОВ «КАР ГРУП» С.О. Лець, а додані де неї копії доказів адвокатом не завірені.

Крім того, судові засідання у справі не проводилися як безпідставно зазначив адвокат, ввівши в оману клієнта та отримавши плату за роботу яка не виконувалася. Вартість послуг у сумі 9985,60 грн. є безпідставною, оскільки до позову надано Акт виконаних робіт від 11.02.2020 на суму 5985,60 грн. Наданий рахунок-фактура від 11.02.2020 не відповідає акту виконаних робіт, а містить посилання на договір від 10.10.2020 пунктом 2.1.3 якого передбачено Представництво клієнта в будь-яких державних органах, підприємствах, установах, органах місцевого самоврядування. А відповідно до статей 132, 139 КАС України до відшкодування підлягають виключно судові витрати.

Також відсутній сам факт оплати ТзОВ «КАР ГРУП» послуг з надання правничої допомоги, а отже і необхідність відшкодування таких витрат відповідачем. Зокрема до позову не долучено платіжне доручення про перерахування коштів однією юридичною особою іншій, а надано квитанцію № 299 про внесення коштів на рахунок адвокатського об`єднання, який відмінний від рахунку зазначеного у договорі, Акті виконаних робіт та рахунку.

Вивчивши документи надані позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу суд дійшов наступних висновків.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії використовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, суд виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), №34884/97).

Пунктом 4.1 договору про надання правничої допомоги від 10.02.2020 № 10/02/20-01 передбачено, що розмір винагороди адвокатського об`єднання за представництво інтересів позивача в суді (однієї інстанції), в т.ч. підготовка і підписання відповіді на відзив, заяв з процесуальних питань становить 4100 грн.

Згідно пункту 4.2 договору за правничу допомогу, крім допомоги за представництво інтересів клієнта в суді, клієнт оплачує винагороду в розмірі вказаному в акті виконаних робіт/наданих послуг.

Водночас з акту приймання-передачі наданих послуг згідно згаданого договору вбачається, що адвокатом було надано позивачу такі послуги: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань правомірності винесення Рівненською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000742/2 від 22.11.2019 (2,5 год.-2102,00 грн.); складання позовної заяви про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000742/2 від 22.11.2019 (4,5 год. - 3783,60 грн.).

При цьому суд зазначає, що представництво адвокатом інтересів клієнта (позивача) є загальним родовим поняттям, яке включає в себе комплекс заходів та дій, які вчиняються адвокатом з метою найбільш ефективного захисту інтересів клієнта і включає в себе консультації з юридичних питань, складання процесуальних документів, представництво інтересів клієнта в судових засіданнях, тощо.

Відтак послуги, що перелічені в акті приймання-передачі наданих послуг від 11.02.2020 по відношенню до послуг з представництва інтересів позивача є родовими, таким що безпосередньо визначають суть наданих позивачу послуг адвоката, а отже не можуть оцінюватись окремо від послуг з представництва інтересів позивача згідно договору про надання правничої допомоги.

Крім того, судом враховано, що розгляд даної справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, позивачем чи його представником не було подано інших крім позову письмових заяв, а також характер спірних правовідносин, обсяг зібраних та поданих до суду доказів.

Таким чином, до відшкодування судових витрат з надання правової допомоги належить сума винагороди адвоката визначена пунктом 4.1 договору про надання правничої допомоги від 10.02.2020 № 10/02/20-01 в розмірі 4100 грн., яка є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та відповідає іншим критеріям визначеним законом та характером спірних правовідносин.

Також, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що позивач сплатив судовий збір у сумі 5709,99 грн., згідно квитанцій від 12.02.2020 № 300, від 21.02.2020 № 306.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 5709,99 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 4100 грн.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000742/2 від 22.11.2019.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кар Груп» (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Конякіна, будинок 2, ідентифікаційний код 41983760) за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби (33028, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 104, ) судовий збір в розмірі 5709 (п`ять тисяч сімсот дев`ять) гривень 99 копійок та понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4100 (чотири тисячі сто) гривень.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.3 розділу VI "Прикінцевих положень" КАС України.

Суддя Ф. А. Волдінер