Справа № 160/11053/19
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Врони О.В., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Т.П.ПЕТРОЛІУМ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Т.П.ПЕТРОЛІУМ" (далі ТОВ з ІІ «Т.П.ПЕТРОЛІУМ», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій з урахуванням уточненої позовної заяви від 06.12.2019 року, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.10.2019 № 000012402 в частині врахування суми від`ємного значення в розмірі 85 400,33 грн. при наданні бюджетного відшкодування ПДВ.
В обгрунтування позову зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині підлягає скасуванню, оскільки у квітні 2019 року позивачем були здійснені реальні господарські операції, за якими позивач сплатив ПДВ до бюджету, який правомірно подано на бюджетне відшкодування, яке включено в декларацію за липень 2019 року, що була подана по строку її подачі 20.08.2019 року, що підтверджується всіма необхідними належним чином оформленими первинними документами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк, протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 02.01.2020 року.
Представником відповідача 12.02.2020 року подано відзив на позовну заяву, в якому він просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що у зв`язку з відсутністю у контролюючого органу відомостей про об`єкт «будинок по АДРЕСА_1 », його стану, призначення та відношення до платника ТОВ з II "Т.П.ПЕТРОЛІУМ", тощо; у зв`язку із наявністю норм підпункту 197.1.14 пункту 197.1 статті 197 Кодексу, якими передбачені податкові наслідки господарських операцій при подальшому постачанні житла, тобто необхідності вивчення контролюючим органом віднесення вказаного будинку до об`єктів житлового фонду; наявності інформації щодо ТОВ виробничо-комерційним підприємством "ПРОММОНТАЖ-РЕКОНСТРУКЦІЯ" та ТОВ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ", як підрядників ТОВ з II "Т.П.ПЕТРОЛІУМ" по об`єкту: реконструкція будинку громадського призначення з надбудовою та прибудовою по вул. В. Липинського, 4, м. Дніпро, та відсутність відомостей в ЄРПН щодо здійснення такої діяльності у квітні 2019 року; відсутністю документального підтвердження факту здійснення господарської операції «Будівельні роботи з влаштування дослідних паль і анкерних паль на об`єкті будівництва: "Реконструкція будівлі громадського призначення по вул. В. Липинського, 4 у м. Дніпро»; між ТОВ "ГІДРОСПЕЦБУДМОНТАЖ" та ТОВ з II "Т.П.ПЕТРОЛІУМ" в квітні 2019 року; ствердження ТОВ з II "Т.П.ПЕТРОЛІУМ", що реконструкція будинку громадського призначення з надбудовою та прибудовою по АДРЕСА_2 . В`ячеслава Липинського, 4 для подальшого його здавання в оренду та отримання прибутку для платника є діловою метою; у контролюючого органу відсутні підстави вважати, що операції здійснені ТОВ з ІІ "Т.П.ПЕТРОЛІУМ" в квітні 2019 року є такими, що вчинені з виправданою діловою метою.
13.02.2020 року представником позивача надано суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що твердження відповідача про те, що ділова мета зазначених операцій є невиправданою, оскільки є перевага податкової мети (отримання відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість) над комерційною метою, не відповідає дійсності, оскільки для позивача господарські операції, здійснені у квітні 2019 року, мають певну економічну ціль (ділову мету), а саме реконструкція будинку громадського призначення з надбудовою та прибудовою в АДРЕСА_3 по вул АДРЕСА_1 Липинського, 4, в декілька разів збільшить вартість нежитлових приміщень в будинку для подальшого його здавання в оренду, тобто в подальшому збільшить отримання прибутку. А отже здійснення позивачем вище перелічених господарських операцій в повній мірі відповідає його діловій меті.
13.02.2020 року продовжено підготовче засідання на 30 днів та оголошено перерву до 10.03.2020 року.
10.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 24.03.2020 року.
В судове засідання, призначене на 24.03.2020 року представники сторін не з`явились, про дату, час ті місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на приписи ч. 1 ст. 205, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
За результатами перевірки складено акт від 17.09.2019 року №419/04-36-14-02/30165949.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно пп. б) п. 200.4 ст. 204 Податкового кодексу України підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.
Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
-дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
-придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
-ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Згідно пп. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до пп. ґ) п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення».
Згідно п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України у випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.
Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.
Відповідно до п. 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.
Згідно п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.
Відповідно до наказу міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (розділ V), якщо підприємство претендує на повернення сум ПДВ з бюджету обов`язковим, до податкової звітності з ПДВ, є подання платником податку додатку 4 ( заява про повернення суми бюджетного відшкодування) та додатку 3 (розрахунок суми бюджетного відшкодування).
Аналізуючи викладене, суд зазначає наступне. Право на бюджетне відшкодування мають усі платники ПДВ незалежно від терміну реєстрації. Підстава одна - наявність від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, тобто між рядками 9 та 17 Податкової декларації з ПДВ. Від`ємне значення без знака "мінус" заноситься до рядка 19 декларації. Отже, заповнений рядок 19 - це уже означає можливість отримати бюджетне відшкодування. Але одного тільки рядка 19 недостатньо, необхідно ще перевірити існуючі обмеження та належним чином заповнити рядки 20-21 декларації з відповідними додатками.
Обмеження щодо відшкодування ПДВ для того, щоб дійсно було право на бюджетне відшкодування ПДВ необхідне ще виконання 3-х умов, крім "мінусу" по декларації (пп. "б" п. 200.4 Податкового кодексу України):
- сума ПДВ по податковому кредиту має бути до цього уже сплаченою постачальникам, тобто податковий кредит виник по тим операціям і у тій сумі, коли відбувалася оплата товарів, робіт, послуг постачальникам, при чому грошима. Зараховуються й суми, які були сплачені постачальникам авансом. Враховується у відшкодування і ПДВ, який був сплачений при імпорті на підставі митної декларації;
-сума відшкодування не може перевищувати ліміт реєстрації податкових накладних. Якщо «мінус» вийшов більший, то необхідно на бюджетне відшкодування обмежитися лімітом, а решту перенести на наступний період. Право на відшкодування при цьому "не згорає (не втрачається)";
-відсутність податкового боргу, якщо борг є, незалежно від його статусу, то "мінус" спочатку враховується в його погашення, при чому лише в межах ліміту реєстрації, тобто з дотриманням другого обмеження.
Порядок бюджетного відшкодування ПДВ передбачає виконання наступних кроків: правильне заповнення податкової декларації з ПДВ; заповнення додатка ДЗ - наводиться розрахунок суми відшкодування ПДВ: заповнення додатка Д4 - це уже сама заява платника на повернення суми ПДВ, в якій вказується спосіб такого повернення. Платник має право вибору (пп. "б" п. 200.4 Податкового кодексу України): отримати заявлену суму на поточний рахунок; зарахувати у сплату тих податків і зборів, які сплачуються до державного бюджету (у рахунок погашення слати самого ПДВ, а також військового збору, акцизного податку, плати за деякі ліцензії, рентної плати); нічого не заявляти, тобто перенести "мінус" на наступний період; обрати комбінований варіант: частину - на банківський рахунок, частину -в рахунок інших податків, решту - перенести на інший період.
Так, судом встановлено та актом перевірки на ст. 6 акту перевірки підтверджено, що ТОВ з ІІ «Т.П. Петроліум» подано Додаток 3 до податкової звітності з ПДВ за липень 2019 року та в таблиці 2 даного розрахунку визначилось з періодом виникнення від`ємного значення та з контрагентами за рахунок яких виникло від`ємне значення, а саме:
- товариство з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" липень 2019 року, сума ПДВ 176,18 грн.;
- КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ДНІПРОВОДОКАНАЛ" Дніпровської міської ради, липень 2019 року, сума ПДВ 398,77 грн.;
- ТОВ ТОРГОВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧА ГРУПА "КУНІЦА", липень 2019 року, сума ПДВ535,40 грн.;
- АТ "Укрпошта". Дніпропетровська Дирекція АТ "Укрпошта", липень 2019 року, сума ПДВ 57,60 грн.;
- ПрАТ "Київстар", липень 2019 року, сума ПДВ 49,83 грн.;
- Дніпропетровський обласний центр з охорони історико-культурних цінностей, липень 2019 року, сума ПДВ 8565,55 грн.;
- ТОВ"Сілта-Брік", липень 2019 року, сума ПДВ 312,30 грн.;
- ТОВ "Проммаш", липень 2019 року, сума ПДВ 9267,71 грн.;
- ТОВ "Артель", липень 2019 року, сума ПДВ 86,41 грн.;
- Комунальне підприємство "Управління контролю за благоустроєм міста" Дніпровської міської ради, липень 2019 року, сума ПДВ 1418,82 грн.;
- ТОВ "ПОКРІВЛЯ ТА ФАСАД", липень 2019 року, сума ПДВ 4236,02 грн.;
- ТОВ "БУДІН-ТОРГ", липень 2019 року, сума ПДВ 1055,33 грн.;
- ТОВ «Електромережі», липень 2019 року, сума ПДВ 750 грн.;
- ТОВ «МІГ», липень 2019 року, сума ПДВ 360,67 грн.;
- TOB "СМК ДІРЕКТ СИСТЕМ", липень 2019 року, сума ПДВ 44,20 грн.;
- ТОВ «ОМТ Дніпро», липень 2019 року, сума ПДВ 3416,67 грн.;
- ТОВ "ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ". Дніпровський міський центр обслуговування клієнтів, липень 2019 року, сума ПДВ 7889,51 грн.
При перевірці перервірячі не погодились з наведеними сумами бюджетного відшкодування, оскільки було встановлено, що єдиномею метою укладених угод ТОВ з ІІ «Т.П. Петроліум» є штучне створення податкового кредиту з ПДВ. Вказані умови суперечать меті господарської діяльності підприємства та створюють обставини, за яких ТОВ з ІІ «Т.П. Петроліум» мало намір одержати економічний ефект в результаті підприємницької та іншої економічної діяльності у вигляді одержання відшкодування ПДВ з бюджету.
Досліджуючи проведені господарські операції, судом встановлено, що позивачем було включено подання на бюджетне відшкодування в декларацію за липень 2019 року на суми ПДВ за наступними господарськими операціями:
- ТДВ «Дніпрокомунтранс» надало позивачу послуги з вивозу та захороненню твердих побутових відходів, на підставі договору № 1182 від 06.12.2017 року. Послуги було надано згідно Акту про фактичне виконання послуг № 19/009567 від 30.04.19. За надані послуги позивач сплатив суму у розмірі 1057, 06 грн, що підтверджується платіжним дорученням №9 від 14.06.2019. ТДВ «Дніпрокомунтранс» оформило та зареєструвало у ЄРПН податкову накладну №4443 від 30.04.2019 на суму ПДВ 176,18 грн, яку позивач включив до податкового кредиту та подав на бюджетне відшкодування, врахувавши її в декларації за липень 2019р.;
- АТ «УКРПОШТА» надало позивачу послуги оренди абонентської скриньки, за які на підставі Рахунку № 70 від 10.04.2019р. позивач сплатив суму у розмірі 345,60 грн у тому числі ПДВ 57,60 грн., відповідно до платіжного доручення №6 від 11.04.2019, а АТ «УКРПОШТА» оформило та зареєструвало у ЄРПН податкову накладну № 66 від 11.04.2019 на суму ПДВ 57,60 грн, яку позивач включив до податкового кредиту та подав на бюджетне відшкодування, врахувавши її в декларації за липень 2019р.;
- на підставі договору № 1-462/19 від 26.02.2019. ПрАТ «КИЇВСТАР» надало послуги фіксованого зв`язку за період 01.04.2019 - 30.04.2019 на суму 299, 00 грн у тому числі ПДВ 49, 83 грн. Позивач здійснив оплату на підставі Рахунку №3-7964264 від 30.04.19 платіжним дорученням №17 від 22.04.2019. на загальну суму 900,00 грн, які включали суму послуг за квітень 2019 р. та суму заборгованість за попередні періоди послуг. ПрАТ «КИЇВСТАР» оформило та зареєструвало у ЄРПН податкову накладну №1230241 від 30.04.2019, а Позивач включив суму ПДВ 49,83 грн до податкового кредиту та подав на бюджетне відшкодування, врахувавши її в декларації за липень 2019р.;
- на підставі договору № 12-04/19 від 12.04.2019 Дніпропетровським обласним центром з охорони історико-культурних цінностей було надано послуги по проведенню археологічної розвідки на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 . Дніпро, вул АДРЕСА_1 , 4. Відповідно до Акту приймання-передачі послуг №1 від 12.04.19, Позивач здійснив оплату у розмірі 51 393,30 грн у тому числі ПДВ 8565,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8 від 12.04.2019 року, а Дніпропетровський обласний центр з охорони історико-культурних цінностей оформив та зареєстрував у ЄРПН податкову накладну №29 від 12.04.2019 на суму ПДВ 8565,55 грн, яку позивач включив до податкового кредиту та правомірно подав на бюджетне відшкодування, врахувавши її в декларації за липень 2019р.;
- на підставі договору №6-АР/1/7 від 30.04.2018 ТОВ «АРТЕЛЬ» надало послуги по утриманню будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 . Дніпро, вул АДРЕСА_5 , а також послуг з передачі в приміщення електричної енергії, теплової енергії, постачання холодної води, водовідведення, де Позивач орендує тимчасово офісне приміщення на час проведення реконструкції власної будівлі. ТОВ «АРТЕЛЬ» надало послуги згідно Акту №ОУ- 0000172 від 30.04.2019 на суму 518, 45 грн у тому числі ПДВ 86,41 грн. На виконання даного договору ТОВ З II «Т.П. ПЕТРОЛІУМ» здійснило оплату у розмірі 518,45 грн, що підтверджується платіжним дорученням №40 від 15.05.2019. ТОВ «АРТЕЛЬ» оформило та зареєструвало у ЄРПН податкову накладну №29 від 30.04.2019, а позивач включив суму ПДВ 86,41 грн до податкового кредиту та правомірно подав на бюджетне відшкодування, врахувавши її в декларації за липень 2019р.;
- на підставі договору № SD-426 від 17.04.2019 ТОВ «ПОКРІВЛЯ ТА ФАСАД» здійснило поставку товару. На виконання даного договору ТОВ З II «Т.П. ПЕТРОЛІУМ» здійснило оплату у розмірі 25 416, 14 грн у тому числі ПДВ 4 236, 02 грн, що підтверджується платіжним дорученням №13 від 17.04.2019. Поставка товару була здійснена за видатковою накладною №РНК-19/04-6 від 19.04.19 та товарно-транспортною накладною № 3145 від 19.04.19. ТОВ «ПОКРІВЛЯ ТА ФАСАД» оформило та зареєструвало у ЄРПН податкову накладну №160 від 17.04.2019 на суму ПДВ 4 236, 02 грн, яку позивач включив до податкового кредиту та подав на бюджетне відшкодування, врахувавши її в декларації за липень 2019р.;
- на підставі договору № БТ-0000038 від 23.04.2019 ТОВ «БУДІН-ТОРГ» здійснило поставку товару на користь позивача. На виконання даного договору ТОВ З II «Т.П. ПЕТРОЛІУМ» здійснило оплату у розмірі 6 332, 00 грн., у тому числі ПДВ 1 055, 33 грн, що підтверджується платіжним дорученням №19 від 23.04.2019. Поставка товару була здійснена за Видатковою накладною №БТ-0001782 від 23.04.19 та товарно-транспортною накладною № БТ-0000679 від 23.04.19. TOB «БУДІН-ТОРГ» оформило та зареєструвало у ЄРПН податкову накладну №440 від 23.04.2019 на суму ПДВ 1055,33 грн., яку позивач включив до податкового кредиту та подав на бюджетне відшкодування, врахувавши її в декларації за липень 2019р.;
- на підставі договору поставки №9812 від 01.04.2019 ТОВ «МІГ.» здійснило на користь позивача поставку будівельних та оздоблювальних матеріалів. На виконання даного договору позивач здійснив оплату у розмірі 2 164, 03 грн у тому числі ПДВ 360,67 грн, що підтверджується платіжним дорученням №10 від 17.04.2019. Поставка Товару була здійснена за Видатковою накладною №МБ-001479 від 18.04.19. ТОВ «МІГ.» оформило та зареєструвало у ЄРПН податкову накладну №227 від 17.04.2019 на суму ПДВ 360,67 грн., яку Позивач включив до податкового кредиту та подав на бюджетне відшкодування, врахувавши її в декларації за липень 2019р.;
- на підставі договору про постачання електричної енергії № 62/814/09 від 16.11.2009 року ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» надало позивачу послуги активної електроенергії на суму 47 337, 05 грн у тому числі ПДВ 7 889,51 грн. Позивач здійснив оплату за надані послуги у розмірі 47 337, 05 грн у тому числі ПДВ 7 889, 51 грн. на підставі рахунку № 111/62-814/09/5/1/П1, що підтверджується платіжним дорученням №15 від 19.04.2019. ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» оформило та зареєструвало у ЄРПН податкову накладну №3735 від 30.04.2019 на суму ПДВ 7 889,51 грн., яку позивач включив до податкового кредиту та подав на бюджетне відшкодування, врахувавши її в декларації за липень 2019р.
Таким чином, позивачем загалом включено до податкового кредиту та подано на бюджетне відшкодування загальну суму ПДВ 85 400,33 гривень.
Проте, позивачем було помилково подано на бюджетне відшкодування у липні 2019 року суму ПДВ 312,30 грн. по господарській операції з ТОВ «Сілта-Брік», включеній за податковю накладною №42 від 30.04.2019 року.
Податкове повідомлення-рішення, що є предметом спору у цій справі, в цій частині позивачем не оскаржується та судом не досліджується.
Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем податку на додану вартість у ціні товару. Як свідчать матеріали справи, зауважень до податкових накладних у контролюючого органу не було.
Суд зазначає, що, відповідно до ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3передбачено, що бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704 (далі Положення №88), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п.2.15 та п.2.16 Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Згідно з ст. 1 Закону №996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.
Суд зазначає, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб`єктами права.
Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення №88.
Належних та достатніх підстав, з яких було встановлено порушення платником податків декларування даних фінансового результату за липень 2019 року по вказаним конрагентам не зазначено, що свідчить про неналежність доказів, на які посилаються посадові особі ДПС, що здійснювали перевірку, невідповідність доказової бази критеріям допустимості, достатності та достовірності доказів.
Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до бюджетного відшкодування є факт придбання товарів та послуг із метою використання їх в господарській діяльності.
Документи, які надані позивачем, суд вважає достатніми та такими, що підтверджують факт придбання послуг у контрагентів, використання їх у власній господарській діяльності, та настання змін в майновому стані платника податків.
За таких обставин підстави для не включення сум податку на додану вартість до бюджетного відшкодування по таких податкових накладних у позивача відсутні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум податку на додану вартість до складу сумм бюджетного відшкодування є необґрунтованим, що виключає наявність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.
При цьому, в акті перевірки відповідачем не наведено жодних зауважень, що первинні документи, надані до перевірки, не відповідають приписам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Таким чином, висновки відповідача про неправомірність включення позивачем до складу бюджетного відшкодування з сум податку на додану вартість по господарських операціях з відповідними контрагентами суперечать чинному законодавству та не відповідають фактичним обставинам.
Також, суд зазначає, що формування підприємством податкового кредиту та сумм бюджетного відшкоування не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.
Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Вищенаведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини у справі Булвес АД проти Болгарії (заява № 3991/03). Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Крім того суд зазначає, що рішення ЄСПЛ Булвес АД проти Болгарії як на звичну практику країн Європейського Союзу в питанні відповідальності платників податку за податкові делікти посилається на два рішення Суду Європейського союзу: об`єднане рішення (консультативний висновок) Суду ЄС від 12 січня 2006 року в справі Optigen Ltd (C354/03), Fulcrum Electronics Ltd (C355/03) and Bond House Systems Ltd (C484/03) v Commissioners of Customs Ц Excise і об`єднане рішення Суду ЄС від 6 липня 2006 року в справі Axel Kittel v. Belgian State, (C439/04) і Belgian State v. Recolta Recycling (SPRL, C440/04) (ECR 2006, page I0616).
Так, у рішенні Суду ЄС від 12 січня 2006 року зазначається: ... право на вирахування податку на додану вартість особою, що має статус платника ПДВ, яка здійснює відповідні операції, не може зачіпатися тією обставиною, що в ланцюгу поставок, в яку входять зазначені операції, попередня або наступна операція будуть пов`язані з шахрайством при сплаті податку на додану вартість, про яку платник податку не знав та не міг знати.
В даному випадку, контролюючим органом не доведено недобросовісність платника податку ТОВ з ІІ «Т.П.Петроліум» у взаємовідносинах з визначеними контрагентами.
Слід зауважити, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари та послуги, незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Такий висновок узгоджується із позицією колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові по справі №К/9901/1349/17.
Контролюючим органом всупереч вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента позивача трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів купівлі - продажу, укладених позивачем з контрагентом, як не було надано і доказів про наявність фактів, які встановлені судами, однак не враховані під час прийняття рішень, та свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.
Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагента позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону
Проте, з таким твердженням відповідача суд не погоджується, оскільки для позивача господарські операції, здійснені у квітні 2019 року, мають певну економічну ціль (ділову мету), а саме реконструкція будинку громадського призначення з надбудовою та прибудовою в м. Дніпро по вул.В.Липинського, 4, для подальшого його здавання в оренду та отримання прибутку. А отже здійснення позивачем вище перелічених господарських операцій в повній мірі відповідає діловій меті.
Все вищевикладене свідчить про реальність здійснення господарських операцій, а також, що господарські операції були здійснені позивачем з метою отримання доходу та мають розумні економічні причини (ділову мету), а отже підтверджує безпідставність та необґрунтованість викладених в акті перевірки № 419/04-36-04-02/30165949 від 17.09.2019 висновків відповідача щодо порушення позивачем абз. «б» пункту 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим у підприємства відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування суми ПДВ за липень 2019 року.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд доходить висновку про необґрунтованість висновків акту перевірки, які стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення.
Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 18.10.2019 № 000012402 в частині врахування суми від`ємного значення в розмірі 85 400,33 грн. при наданні бюджетного відшкодування ПДВ, є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Представником відповідача, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1921 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 290 від 31.10.2019 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1921 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись, ст.ст. 139, 205, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 18.10.2019 № 000012402 в частині врахування суми від`ємного значення в розмірі 85 400,33 грн. при наданні бюджетного відшкодування ПДВ.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України судове рішення складено у повному обсязі 09.04.2020р.

Суддя О.В. Врона