Справа № 809/195/18
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 809/195/18 пров. № А/857/165/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань - Чопко Ю.Т.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Мельника Р.Я.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року (головуючий суддя: Кафарський В.В., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ, дата складення повного тексту рішення - 26.11.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання до вчинення дій, -

встановив:

ОСОБА_1 02.02.2018 звернувся з позовом до суду, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 10.01.2018 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 29.01.2018 за № 251/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 »; зобов`язати відповідача поновити дію свідоцтва № 1299 від 02.07.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1 ; внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про поновлення свідоцтва арбітражного керуючого від 02.07.2013 за № 1299, виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства, протиправно прийнято рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення від 10.01.2018, на підставі якого прийнятий оскаржений наказ від 29.01.2018 № 251/5. Позивач вказує на те, що притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого є безпідставним, оскільки проведеною перевіркою не доведено факту вчинення позивачем, під час виконання повноважень керуючого санацією ВАТ «Оріана», грубого порушення прав та законних інтересів боржника чи кредиторів. Зазначає, що висновки посадових осіб відповідача про виявлення порушень в діяльності ОСОБА_1 , як арбітражного керуючого, не відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому підстави для застосування до позивача найсуворішого заходу дисциплінарного стягнення - позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, відсутні. Крім того, позивач зауважує, що протягом 13 років до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 травня 2018, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2018 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 травня 2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Відповідач 05.03.2020 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Позивач та його представник Мельник В.Я., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, пояснення надали аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просять апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , згідно свідоцтва № 1299 від 02.07.2013 здійснює діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

У період з 30.11.2017 по 11.12.2017 Головним територіальним управлінням юстиції в Івано-Франківській області, проведено планову виїзну перевірку ОСОБА_1 на предмет відповідності діяльності арбітражного керуючого вимогам, визначеним у Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкурутом», а також додержання арбітражним керуючим вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці під час здійснення повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора у справах про банкрутство, за результатами якої, комісією складено довідку від 11.12.2017 за № 20 та акт планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 21.12.2017 за № 20, за змістом яких, цією перевіркою виявлено грубі порушення законодавства про банкрутство під час виконання позивачем повноважень керуючого санацією ВАТ «Оріана», що призвели до порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів, зокрема:

- вимог абзацу 2 частини 5 статті 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 19.01.2013) - керуючим санацією укладено договори цивільно-правового характеру (на виконання робіт з фізичною особою), предметом яких є виконання робіт по огляду території з метою збереження майна, що знаходиться на території підрозділів ВАТ «Оріана» з особою, яка не має відповідної ліцензії на здійснення охоронної діяльності виданої МВС України, тобто керуючим санацією ВАТ «Оріана» не вжито належних заходів для захисту майна боржника, яке є власністю держави;

- вимог частини 6 статті 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 19.01.2013) - в процедурі санації ВАТ «Оріана» реалізовано надлишкове майно на суму 1119432,55 грн, яке не було включено в баланс підприємства та не було передбачено планом санації, в порушення вимог ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2017, якою керуючого санацією ВАТ «Оріана» зобов`язано проводити перерахунок коштів, отриманих від реалізації майна боржника згідно плану санації, з р/р НОМЕР_1 виключно на погашення вимог конкурсних кредиторів в порядку черговості, установленому статтею 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кошти від продажу даного майна направлені не на погашення кредиторських вимог, а на поточні витрати;

- вимог абзацу 2, 3 частини 4 статті 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкурутом» (в редакції до 19.01.2013) - документи щодо реалізації майна ВАТ «Оріана» на суму 1119 432,55 грн підписані неуповноваженою особою, оскільки з дня призначення керуючого санацією до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи-боржника, в тому числі щодо управління та розпорядження майном боржника та вчинення певних дій від імені боржника;

- вимог статей 49-50, 69 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкурутом» (в редакції після 19.01.2013) - арбітражним керуючим не підтверджено способу продажу майна та дотримання порядку продажу майна ВАТ «Оріана» на суму 1119 432,55 грн., передбаченого даним законом.

На підставі висновків вказаного акту перевірки Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) прийнято рішення, оформлене протоколом № 67/01/18 від 10.01.2018, про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

На підставі цього рішення наказом Міністерства юстиції України від 20.01.2018 за № 251/5 анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1299 від 02.07.2013, виданого ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки оскаржуваний наказ винесено відповідачем об`єктивно, з урахуванням усіх обставин справи та ступеня вини арбітражного керуючого, тяжкості проступку, отже підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі Закон № 2343-XII) встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності суб`єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22 грудня 2011 року № 4212-VI (далі Закон № 4212-VI), Закон № 2343-XII викладено в новій редакції, яка набрала чинності 19 січня 2013 року.

Відповідно до абз. 2, 3 ч. 4 ст. 17 Закону № 2343, з дня винесення ухвали про санацію, зокрема: керівник боржника відсторонюється від посади у порядку, визначеному законодавством про працю, управління боржником переходить до керуючого санацією, крім випадку, передбаченого статтею 53 цього Закону; припиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи, повноваження органів управління передаються керуючому санацією.

Частиною 1 ст. 20 Закону № 2343, передбачено, що з метою відновлення платоспроможності боржника та задоволення вимог кредиторів план санації може передбачати продаж частини майна боржника на відкритих торгах. Керуючий санацією після проведення інвентаризації та оцінки майна боржника має право почати продаж частини майна боржника на відкритих торгах. Заходи для забезпечення вимог кредиторів стосовно частини майна боржника, яка підлягає продажу згідно з планом санації, скасовуються ухвалою господарського суду.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону № 4212-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Відповідно ч. 1 ст. 50 № 4212-VI, продаж майна на аукціоні оформлюється договором купівлі-продажу, який укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів.

Згідно ч. 1 ст. 69 № 4212-VI, протокол складається організатором аукціону негайно після оголошення переможця або закінчення аукціону без виявлення переможця.

Статтею 105 Закону № 4212-VI, встановлено, що дисциплінарними проступками арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) є винне невиконання або неналежне виконання обов`язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Закону № 4212-VI, планові перевірки здійснюються за певний період не частіше одного разу на два роки за місцезнаходженням державного органу з питань банкрутства або суб`єкта, щодо якого арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) здійснює свої повноваження, або у приміщенні, де знаходиться контора (офіс) арбітражного керуючого, з обов`язковим повідомленням арбітражного керуючого про час і місце проведення перевірки. Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний надавати особам, уповноваженим проводити перевірку, відомості, документи для огляду та їх копії для залучення до матеріалів перевірки. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається. Попередні періоди, що раніше перевірялися, не можуть бути предметом наступних перевірок, крім перевірок за зверненнями фізичної чи юридичної особи.

Підпунктом 41 пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України, затверджене Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 395/2011 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Положення № 395/2011) передбачено, що Мін`юст України відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Процедуру видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (далі - свідоцтво) особі, яка має намір здійснювати діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (далі - арбітражний керуючий) та успішно склала кваліфікаційний іспит, видачі дубліката, переоформлення та анулювання свідоцтва, визначає Порядок видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затверджений наказом Міністерства юстиції України від 14 січня 2013 року № 93/5 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 93/5).

Пунктом 2 Порядку № 93/5 передбачено, що свідоцтво є обов`язковою умовою здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Відповідно до п. 16 Порядку № 93/5, наказ Мін`юсту України про анулювання свідоцтва може бути оскаржений в суді у порядку адміністративного судочинства.

Отже, здійснення судового контролю за діяльністю Мін`юсту України, у випадку анулювання свідоцтва передбачено Порядком № 93/5.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в ході проведення перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем вимог ч. 6 ст. 3-1 Закону № 2343, якою передбачено, що при реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Так, в ході проведення планової виїзної перевірки комісією було встановлено факт реалізації ТОВ «ІНВЕСТДОРСЕРВІС» згідно Додаткової угоди від 01 листопада 2017 року до Договору купівлі-продажу № 341-юр-498 від 16 грудня 2017 року майна ВАТ «Оріана», яке відсутнє в бухгалтерському обліку товариства та не увійшло у вартість оцінки, при реалізації плану санації на суму коштів в розмірі 1119432,55 грн, які не були направлені на погашення вимог конкурсних кредиторів в порядку черговості, установленому статтею 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Тобто, при процедурі санації ВАТ «Оріана» позивачем реалізовано надлишкове майно на суму 1119432,55 грн, яке не було включене в баланс підприємства та не було передбачене планом санації. Крім цього, арбітражним керуючим не дотримано встановленого законом виключного способу продажу майна та порядку продажу майна ВАТ «Оріана» на суму 1119432,55 грн, передбаченого Законом № 2343

В ході проведення контролюючого заходу встановлено, що на підставі протоколу аукціону з продажу майна підприємства, яке перебуває у процедурі санації, № 48/1 від 16 грудня 2016 року між ВАТ «Оріана» та ПП «ІНВЕСТДОРСЕРВІС» 16 грудня 2016 року було укладено договір купівлі-продажу майна підприємства-банкрута, яке передане Покупцю згідно Акту прийому-передачі від 20 грудня 2016 року, відповідно до додатку №1 «Перелік майна, яке передається». Предметом цього договору купівлі-продажу від 16 грудня 2016 року є лот № 1, будівлі та споруди (під розбирання), обладнання в кількості 324 найменувань, згідно з Переліком, який є Додатком № 1 до Договору, та сформований на підставі Висновку № 3481-3490 від 28 вересня 2016 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз та Висновку № 3461-3490 від 28 вересня 2016 року.

В подальшому керівником санації ОСОБА_1 виявлено частину майна, що не перебувало на балансі товариства, а саме: чорний металобрухт в кількості 215 тон. Вказане майно було реалізовано згідно додаткової угоди та Додатку № 2 до Договору купівлі-продажу № 341-юр-498 від 16 грудня 2016 року, які є його невід`ємною частиною.

Тобто, аукціону чи закритих торгів не проведено, а реалізація фактично відбулась шляхом внесення змін до раніше укладеного договору.

Вартість металобрухту, який є предметом продажу, визначена на підставі висновку експертного товарознавчого дослідження Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20 липня 2017 року № 2539 та становить 1119432,55 грн.

Крім цього, позивачем також порушено вимоги ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2017 року по справі Б-7-11/283-13/143-23/19, якою керуючого санацією ВАТ «Оріана», зобов`язано проводити перерахунок коштів, отриманих від реалізації майна боржника згідно плану санації, з р/р НОМЕР_1 виключно на погашення вимог конкурсних кредиторів в порядку черговості, установленому статтею 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки кошти від продажу даного майна направлені не на погашення кредиторських вимог, а на поточні витрати.

Також, керуючим санацією надані до перевірки акт приймання-передачі права власності на майно від 01 листопада 2017 року та додаткова угода, які підписані директором ВАТ «Оріана», в той час, як позивач за рішенням суду був призначений керуючим санацією.

На думку суду апеляційної інстанції, підстави надавати правову оцінку доведеності вчинення ОСОБА_1 вищевказаних порушень прав та законних інтересів боржника та кредиторів відсутні, оскільки така оцінка вже була надана Верховним Судом у постанові від 20.09.2019, при касаційному розгляді цієї справі.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що направляючи справу на повторний розгляд, суд касаційної інстанції зазначив, що відсутність у матеріалах справи рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 10 січня 2018 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), унеможливлює встановлення правомірності його винесення в розумінні ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, також, вказано перевірити дотримання відповідачем процедури прийняття наказу від 29 січня 2018 року № 251/5.

Як зазначалося вище судом апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 105 Закону № 4212-VI, дисциплінарними проступками арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), є винне невиконання або неналежне виконання обов`язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

У разі виявлення під час перевірки порушень норм законодавства в роботі арбітражного керуючого, державний орган з питань банкрутства може зупинити діяльність арбітражного керуючого та передати матеріали на розгляд дисциплінарній комісії для накладення на порушника дисциплінарних стягнень (ч. 4 ст. 106 Закону № 4212-VI).

Згідно пункту 7.1 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року № 1284/5 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 1284/5), підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, зокрема, грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

Відповідно ч. ч. 1, 4, 5, 6 ст. 108 Закону № 4212-VI, дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики.

Дисциплінарна комісія розглядає заяви, скарги та подання на арбітражних керуючих; організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); надає консультації і рекомендації, а також готує методичні розробки з питань професійної етики арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та застосування прогресивних практик; приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень (ч. 4 ст. 108 Закону № 4212-VI).

Рішення дисциплінарної комісії приймаються на її засіданнях шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі присутності не менше п`яти членів комісії.

Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 109 Закону № 4212-VI, дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: 1) попередження; 2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 112 Закону 4212-VI, однією із підстав для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 113 Закону 4212-VI, у разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.

Державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до абз. 3 п. 1 Положення про Міністерство юстиції України, затверджене Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 395/2011 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Положення № 395/2011), Мін`юст України є державним органом з питань банкрутства.

З системного аналізу вищенаведених норм суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого щодо позбавлення права на здійснення діяльності приймає державний орган з питань банкрутства на підставі висновку дисциплінарної комісії. При цьому, притягнення до дисциплінарної відповідальності і пропозиція застосувати до арбітражного керуючого відповідну санкцію є різними юридичними поняттями та різними стадіями процедури позбавлення арбітражного керуючого права на здійснення діяльності.

Таким чином, арбітражний керуючий може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яким уважається винне невиконання або неналежне виконання ним своїх обов`язків. Накладення дисциплінарного стягнення на арбітражного керуючого здійснюється на підставі рішення Міністерства юстиції України, який є державним органом з питань банкрутства, за поданням Дисциплінарної комісії і при визначенні його виду враховується ступінь вини, тяжкість вчиненого проступку, а також інші обставини вчинення арбітражним керуючим порушення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно матеріалів справи, рішенням Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, яке оформлено протоколом № 67/01/18 від 10.01.2018, більшістю голосів вирішено внести подання до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та рекомендовано Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України підготувати проект наказу про анулювання свідоцтва № 1299 від 02.07.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1., а також внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (а. с. 230-233 том 2).

Комісією, підготовлено до Міністерства юстиції України подання № 801 від 10.01.2018 для складення проекту наказу про анулювання свідоцтва № 1299 від 02.07.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1. (а. с. 234 том 2).

Департаментом з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України, до якого надійшли протокол № 67/01/18 від 10.01.2018 та подання № 801 від 10.01.2018, підготовлено Висновок про наявність підстав для прийняття рішення про анулювання свідоцтва, зокрема арбітражного керуючого ОСОБА_1 (а. с. 31 том 3).

На підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) № 801 від 10.01.2018 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідатора) та з урахуванням протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), оформленого протоколом № 67/01/18 від 10.01.2018, Міністерством юстиції України видано наказ № 251/5 від 29.01.2018, яким анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1299 від 02.07.2013, видане позивачу.

Проаналізувавши вказані документи, на підставі, яких позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання апелянта на відсутність рішення Державного органу з питань банкрутства про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Оскільки повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень до арбітражних керуючих, за наявності на те підстав у формі подання, належать дисциплінарній комісії, а сама реалізація цього рішення, про позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, здійснюється шляхом видання Міністерством юстиції України - Державним органом з питань банкрутства, відповідного наказу про анулювання такого свідоцтва.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 814/483/16.

Щодо посилань скаржника на відсутність в минулому, притягнення його до дисциплінарної відповідальності, як арбітражного керуючого, то суд апеляційної інстанції зазначає, що ця обставина, в сукупності встановлених та досліджених обставин у цій справи, не є безумовною підставою для скасування оскарженого рішення оформленого протоколом та наказу.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволені позову необхідно відмовити, оскільки відповідач при винесені рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 10.01.2018 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та наказу відповідача від 29.01.2018 за № 251/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 », діяв на підставі та в межах повноважень, у відповідності до норм чинного законодавства, на момент виникнення спірних правовідносин.

Крім цього, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог щодо скасування рішення від 10.01.2018 та наказу від 29.01.2018 за № 251/5, відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог, щодо поновлення дії свідоцтва № 1299 від 02.07.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого та внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих запису про поновлення такого свідоцтва, оскільки такі є похідними від правомірного винесення рішення та наказу.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 313, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі № 809/195/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням строку передбаченого п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 07.05.20