Справа № 936/162/20
Суддя: Софілканич О. А.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/162/20

05.05.2020 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції у Львівській області Грибальського Євгена Богдановича про визнання протиправними дій та скасування постанови серії ДП18 № 496900 від 28.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 02.03.2020 року звернувся в суд з вищезазначеним адміністративним позовом. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що постановою поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції у Львівській області старшого сержанта поліції Грибальського Є.Б. серії ДП 18 № 496900 від 28.01.2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 та ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що 28.01.2020 року о 00 годині 10 хвилин на автодорозі Київ-Чоп 714 км, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «CHERУ-TIGGO» державний номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України, а також був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. «в» ПДР України. Стверджує, що не порушував правил дорожнього руху України, відтак зупинка його автомобіля була незаконною, тому підстав вимагати у нього пред`явити посвідчення водія у інспектора не було. Просить суд поновити йому пропущений строк для оскарження постанови та скасувати постанову серії ДП 18 № 496900 від 28.01.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності.

23.03.2020 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі представника Кульченко М.В., яка діє на підставі довіреності від 19.02.2020 р. У поданому відзиві представник відповідача зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що під час несення служби працівником Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 , було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме 28.01.2020 р. о 00 годині 10 хвилин водій транспортного засобу «CHERУ-TIGGO» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою М-06 Київ-Чоп, 714 км, не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. «в» ПДР затверджених Постановою Кабінетів Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306. На підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» транспортний засіб було зупинено, інспектор, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР України. Проте водій не надав запитувані документи для перевірки, зокрема не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР (керування транспортним засобом особою, без посвідчення водія). Керуючись ч.2 ст. 36 КУпАП та відповідно до ч.1 ст. 283 та п. 1 ч.1 ст. 284 КУпАП, інспектором Грибальським Є.Б. встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 2.1. «а» та п. 2.3. «в» ПДР України, було винесено постанову щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення на правопорушника в розмірі 425 гривень. На підставі наведеного, просив суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, надав відзив на позовну заяву у якому просив у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у ньому.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пояснили, про те, що вони перебуваючи 28.01.2020 р. о 00 годині 10 хвилин на автодорозі Київ-Чоп 714 км, були очевидцями виникнення суперечки між ОСОБА_1 та поліцейським. Однак, саму подію вони не бачили, коли було зупинено автомобіль ОСОБА_1 за порушення ПДР, а також те, що водій був належним чином пристебнутий ременем безпеки підтвердити не можуть.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до норм ст. 289 КУпАП оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення проводиться на протязі 10 діб з моменту її винесення.

Даний строк може бути продовжено на підставі ст. 121 КАС України за наявності поважних причин для поновлення строку.

Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_1 про винесення постанови серії ДП 18 за № 496900 від 28.01.2020 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 та ч.1 ст. 126 КУпАП, дізнався 21 лютого 2020 року, коли ознайомлювався з матеріалами справи, щодо нього, за ч.1 ст. 130 КУпАП. Тому, суд вважає, що позивач пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, і його слід поновити.

Судом встановлено, що 28.01.2020 року поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції у Львівській області Грибальським Є.Б. винесена постанова серії ДП 18 № 496900 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425 гривень за те, що він 21.01.2020 року о 00 год.10 хв. керуючи автомобілем марки «CHERУ-TIGGO» державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Чоп 714 км, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України, а також був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. «в» ПДР України.(а.с. 9).

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3 ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст. 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п.2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст.16 Закону України «Про дорожній рух».

А саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст.16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п.2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Крім того, як вбачається із оскаржуваної постанови, позивач керував автомобілем, будучи не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив правила дорожнього руху, у відповідності до пункту 2.3. «в» ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Частиною 5 ст. 121КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: 1) письмовими, речовими і електронним доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так, судом встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем з огляду на відмову позивача пред`явити на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, та за порушення правил користування ременями безпеки.

Щодо законності зупинки позивача відповідачем суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію»).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач керував автомобілем, будучи не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив правила дорожнього руху. Недотримання зазначеного пункту ПДР України є достатньою підставою для зупинення інспектором поліції. Відтак, з урахуванням положень ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", відповідач мав право на зупинку автомобіля позивача та перевірки документів.

Факт непред`явлення вищезазначених документів на вимогу поліцейського не заперечується позивачем у позовній заяві. На думку позивача, він мав право не пред`являти посвідчення водія на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 р. у справі №127/19283/17.

Із досліджуваних матеріалів справи судом зясовано, що факт винесення постанови є законним, оскільки повністю ґрунтується на вчиненні порушень безпеки дорожнього руху, а саме п. 2.3. «в» та 2.1. «а» ПДР, що регулюються відповідно до п.5 ст. 121 КУпАП та п.1 ст. 126 КУпАП.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови серії ДП 18 за № 496900 від 28.01.2020 р. у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки документів, передбачених п.2.1 «а» ПДР України та керування автомобілем без пристебнутого водієм ременя безпеки, передбачене п. 2.3. «в» ПДР України) підтверджені належними доказами, суд прийшов до висновку щодо відсутності підстав скасування постанови серії ДП 18 № 496900 від 28.01.2020 року.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для оскарження постанови серії ДП 18 № 496900 від 28.01.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції у Львівській області Грибальського Євгена Богдановича про визнання протиправними дій та скасування постанови серії ДП18 № 496900 від 28.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.05.2020 року.

Суддя: Софілканич О. А.