Справа № 320/1814/20
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року № 320/1814/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у м. києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київської області у не здійсненні зарахування усіх періодів моєї роботи у зоні відчуження ЧАЕС починаючи з 01.01.2004 року до страхового стажу в полуторному розмірі, як роботу в зоні відчуження та за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та невірному визначенню понаднормативного стажу з урахуванням пункту а) статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київської області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію з квітня 2018 року із зарахуванням до страхового стажу усіх періодів моєї роботи у зоні відчуження ЧАЕС починаючи з 01.01.2004 року в полуторному розмірі, як роботу в зоні відчуження та за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням Довідок встановленої форми, затвердженими постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань від 09.03.1988р. №122 та постановою КМУ від 05.07.2006р. за №920, збільшивши доплату за понаднормативний стаж за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2012 року перебуває на обліку в пенсійному органі як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах. Пояснює, що після призначення пенсії вона продовжувала працювати на ДСП "Чорнобильська АЕС" та є особою, яка постійно працює в зоні відчуження і час роботи якої повинен зараховуватись до стажу роботи в полуторному розмірі. Проте, з відповіді пенсійного органу позивачу стало відомо про те, що пенсія їй, з моменту призначення, була розрахована з порушенням норм діючого законодавства, а саме: стаж роботи за Списком №1; загальний трудовий стаж; індивідуальний коефіцієнт стажу; понаднормативний стаж та відповідна доплата за нього, що, в свою чергу, призвело, на її думку, до суттєвого зменшення загального та основного розміру пенсії.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що до періоду трудової діяльності позивача після 01.01.2004 підлягають застосуванню положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, якими не передбачено зарахування стажу роботи за списком №1 до страхового стажу у полуторному розмірі, у зв`язку з чим, на думку, представника, пенсія позивача розрахована відповідно до норм чинного законодавства.

Також звернуто увагу, що відсутні правові підстави для розрахунку доплати позивачу за понаднормативний стаж понад 15 років.

Ухвалою суду від 04.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні обслуговування громадян Славутицького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду, як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах, призначеної відповідно до Закону України 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як убачається з матеріалів справи, після призначення пенсії позивач продовжує постійно працювати у ДСП «Чорнобильська ЧЕС» і до 18.10.2019 відносилася до осіб, які постійно працюють у зоні відчуження, час роботи якої зараховується до стажу роботи у полуторному розмірі (в тому числі за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 N36, на підставі постанови КМУ від 10 вересня 2008 року N 831.

З відомостей протоколу відповідача про призначення пенсії, на запит щодо розміру складових пенсії позивача та страхового стажу, убачається, що по наявним у пенсійній справі документам, станом на 22.02.2019 (здійснення останнього перерахунку з індексації пенсії), основний розмір призначеної позивачу пенсії за віком становить 8191,50 грн (0,56417 х 3,29664 х 4404,35). Де 0,56417 - індивідуальний коефіцієнт стажу; 3,29664 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати; 4404,35 - середня заробітна плата по Україні за 2014, 2015 та 2016 роки з урахуванням коефіцієнту індексації 1,17. Разом, з надбавками, підвищеннями, встановленими законодавством, загальний розмір пенсії складає 8470,74 грн.

Проте, враховуючи викладене у вищезазначеному протоколі відповідача та з урахуванням відомостей, що містяться у пенсійній справі, ОСОБА_1 вважає, що з часу призначення пенсії та її перерахунків, відповідачем було розраховано розмір складових її пенсії з порушенням норм діючого законодавства, що призвело до суттєвого зменшення загального та основного її розміру.

Позивач переконана, що починаючи з 01.01.2004 весь час роботи у зоні відчуження та за Списком №1, відповідач протиправно не врахував у полуторному розмірі, а також не збільшив доплату за понаднормативний стаж за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років.

Не погоджуючись з розрахунком своєї пенсії, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 796-XII час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження» від 10.09.2008 № 831 (далі постанова № 831) передбачено, що особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36).

Отже, вказаною постановою надано право особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки в зоні відчуження (у тому числі особам, які працюють на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1), на зарахування їх часу роботи або служби до стажу роботи у пільговому розмірі, а саме: у полуторному.

Разом з тим, 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Преамбулою наведеного вище Закону встановлено, що він розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що виключно цим Законом визначаються принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Пунктом 16 Розділу XV "Прикінцеві Положення" Закону № 1058-IV передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою П = Зп х Кс, де:

- П - розмір пенсії, у гривнях;

- Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

- Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону, а саме: Кс = (См х Вс)/(100% х 12), де См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

У свою чергу порядок обчислення страхового стажу визначено статтею 24 Закону № 1058-IV.

Так, відповідно до абзацу 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною третьою цієї ж статті страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, лише положеннями Закону № 1058-IV встановлюються виключні підстави, за наявності яких періоди трудової діяльності особи після 01.01.2004 можуть бути обчислені із застосуванням розміру показника страхового стажу іншого, ніж передбачений частиною третьою статті 24 цього Закону.

При цьому відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Аналізуючи наведені вище норми у сукупності, суд дійшов висновку, що Закон № 1058-IV не містить положень, якими передбачено зарахування часу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 до стажу роботи у полуторному розмірі.

Крім того, наведений вище Закон не передбачає можливості застосування при розрахунку страхового стажу особам, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, положень інших законодавчих актів та/або нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, у тому числі постанови № 831.

Водночас в залежності від обраних особою умов та порядку пенсійного забезпечення до пенсійних правовідносин підлягають застосуванню норми загального Закону № 1058-IV або спеціального Закону № 796-ХІІ.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію відповідно до положень Закону № 1058-IV, а саме: пенсію за віком.

Вказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджуються, зокрема, витягом з ІКІС ПФУ Підсистема призначення та виплати пенсії.

Таким чином, з огляду на те, що позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку відповідно до положень Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи йому у зарахуванні до стажу роботи періодів роботи в зоні відчуження з 01.01.2004 у полуторному розмірі, діяв правомірно, у спосіб та у відповідності до вимог чинного пенсійного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині збільшення доплати за понаднормативний стаж за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" до частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Отже правове регулювання спірних правовідносин змінилось і у зв`язку зі змінами Закон № 796-ХІІ пов`язує збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж встановлений частиною 2 ст. 56 цього Закону, з призначенням пенсії на умовах визначених частиною 2 ст. 27 Закону № 1058-IV.

Судом встановлено, що оскільки позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах частини 2 ст. 27 Закону № 1058-IV, а залишилась на пенсії за віком на умовах ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-IV, то відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно припинив виплату позивачу збільшення пенсії, передбачену ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 2148-VIII від 03.10.2017.

Зазначене кореспондується із висновком Європейського Суду у справі "Великода проти України", в якому суд дійшов висновку, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Суд у цьому рішенні констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, були внесені зміни.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.