Справа № 640/22461/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року Справа № 640/22461/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Удод О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 січня 2020 року у справі

за позовом Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України

до Печерського районного відділу

Державної виконавчої служби м. Києва

Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про визнання дій протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило: визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанови про накладення штрафів від 05.11.2019 та від 11.11.2019 у виконавчому провадженні № 60449702.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 січня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано в повному обсязі рішення суду, на підставі та на виконання якого відкрито виконавче провадження № 60449702, а саме не здійснено поновлення незаконно звільненого працівника на посаді, яка за функціями є аналогічною тій посаді, яку він займав до звільнення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду про поновлення незаконно звільненого працівника на посаді було виконано товариством на наступний день після оголошення його резолютивної частини, після чого з`явився державний виконавець Маріуца Т.В., яка з істерикою та погрозами вручила постанову про накладення штрафу за невиконання такого судового рішення.

При цьому, апелянт наполягає на тому, що працівника поновлено саме на тій посаді, з якої його було звільнено, та з тими ж самими функціональними обов`язками.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2020 було відкрито апеляційне провадження у даній справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 13.03.2019 Вінницьким міським судом Вінницької області у справі № 127/23078/18 ухвалено рішення, яким ВГО Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді заступника голови ГО Вінницька обласна організація Фізкультурно спортивного товариства «Динамо» України.

20.03.2019 Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист по справі № 127/23078/18.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2019 зазначене рішення було роз`яснено та визначено, що працівник підлягає поновленню на тій самій посаді з відповідними функціональними обов`язками, з якої його було звільнено, незалежно від подальших змін у штатному розписі підприємства, установи, організації.

29.10.2019 постановою Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 60449702 на підставі вказаного виконавчого листа на виконання рішення суду у справі № 127/23078/18.

У зазначеній постанові державного виконавця було допущено технічну описку, у зв`язку з чим постановою від 29.10.2019 постанова про відкриття виконавчого провадження № 60449702 скасована та прийнята нова, яка датована тією ж самою датою.

29.10.2019 позивачем було вручено державному виконавцю докази, які, на його думку, підтверджують виконання рішення суду у справі № 127/23078/18 у повному обсязі, а саме: наказ від 14.03.2019 № 31-П «Про поновлення ОСОБА_1 », копії трудової книжки, контракту, посадової інструкції та штатного розкладу.

01.11.2019 державним виконавцем на адресу боржника (позивача) направлено вимогу про виконання рішення суду, у якій зазначено, що рішення суду не виконано, оскільки наказом ФСТ «Динамо» України від 14.03.2019 № 31 стягувача було поновлено в посаді заступника голови Вінницької обласної ФСТ «Динамо» України, а не в посаді «керівника» організації. Також державним виконавцем зазначено, що станом на день звільнення 17.08.2018 стягувач був керівником Вінницької обласної ФСТ «Динамо» України згідно з відомостями в ЄДРПОУ, з відповідними повноваженнями, які детально відображені в контракті від 23.09.2016, однак на день поновлення 14.03.2019, у зв`язку з штатними змінами 01.01.2019, введена посада першого заступника, «керівником» організації відповідно до змін є перший заступник.

Разом з тим, суд встановив, що станом на час звільнення (17.08.2018) ОСОБА_1 обіймав посаду заступника голови ГО Вінницької обласної організації Фізкультурно спортивного товариства «Динамо» України на підставі контракту від 23.09.2016.

Відповідно до пункту 1.1 зазначеного контракту ОСОБА_1 зобов`язується безпосередньо здійснювати поточне управління (керівництво) організацією, забезпечувати її діяльність, здійснювати управління оперативно-господарською, правовою, кадровою та фінансовою роботою організацією тощо.

Пунктами 2.3.4, 2.3.6 контракту передбачено, що ОСОБА_1 має право: своїми наказами та розпорядженнями здійснювати організацію роботи та організовувати необхідний рівень взаємодії між структурними підрозділами; діяти від імені організації, здійснювати її представництво без довіреності на всіх підприємствах, установах, організаціях, перед фізичними та юридичними особами, а також у державних органах та органах місцевого самоврядування України.

Зазначене також підтверджується посадовою інструкцією заступника голови Вінницької обласної організації ФСТ «Динамо» України ОСОБА_1 , відповідно до пункту 1.2 якої за посадою заступник є керівником апарату управління.

Крім того, відповідно до пункту 8.1 Положення Громадської організації «Вінницька обласна організація Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України» апарат організації здійснює керівництво поточною діяльність організації, який очолює перший заступник (заступник) голови.

05.11.2019 та від 11.11.2019 державним виконавцем прийнято постанови про накладення на боржника штрафу у зв`язку з невиконанням рішення суду в повному обсязі.

Вважаючи зазначені постанови протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 21.03.2018 № 855/5) (далі -Інструкція № 512/5).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною п`ятою статті 124, частиною третьою статті 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

У частині першій статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, наступних виконавчих документів: виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження.

Примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) (стаття 5 Закону № 1404-VIII).

Згідно зі ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону № 1404-VIII у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частин першої-другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404-VІІІ визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством на державного виконавця покладено зобов`язання забезпечувати повне та своєчасне виконання боржником своїх обов`язків в межах виконавчого провадження та вживати відповідні заходи реагування, зокрема, у вигляді накладення штрафу в разі їх невиконання.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що станом на день звільнення ОСОБА_1 мав повноваження керівника організації на постійній основі як заступник голови організації, що було визначено його контрактом та посадовою інструкцією, а відомості про ОСОБА_1 як керівника організації було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, посади першого заступника голови організації штатним розписом передбачено не було.

Разом з тим, у період між звільненням ОСОБА_1 та його поновленням на посаді до штатного розпису організації було внесено зміни, якими введено посаду першого заступника голови організації.

На виконання рішення суду ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника голови організації без надання функцій керівника організації, оскільки на момент поновлення виконання таких функцій закріплено за першим заступником голови організації.

Отже, рішення суду у справі № 127/23078/18 не було виконано позивачем у повному обсязі, оскільки хоча ОСОБА_1 поновлений на тій самій посаді, з якої його було звільнено, його функціональні обов`язки не відповідають тим, які він виконував станом на день звільнення.

Водночас, ані під розгляду цієї справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження позивачем не було надано суду доказів, які б підтверджували наявність у нього поважних причин, які об`єктивно унеможливили своєчасне та повне виконання відповідного судового рішення.

Тож, доводи апелянта про те, що рішення суду про поновлення незаконно звільненого працівника на посаді було виконано товариством на наступний день після оголошення його резолютивної частини, після чого з`явився державний виконавець Маріуца Т.В., яка з істерикою та погрозами вручила постанову про накладення штрафу за невиконання такого судового рішення, є необґрунтованими та безпідставними.

Твердження апелянта про те, що працівника ОСОБА_1 поновлено саме на тій посаді, з якої його було звільнено, та з тими ж самими функціональними обов`язками, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, наведених вище.

Перевіряючи доводи всіх учасників цієї справи, колегія суддів враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності прийняття відповідачам постанов про накладення штрафів від 05.11.2019 та від 11.11.2019 у виконавчому провадженні № 60449702 та відсутності підстав для задоволення цього позову.

Отже, судом першої інстанції було повно встановлено обставини цієї справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 січня 2020 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 05 травня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: