Справа № 946/8700/19
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/8700/19
Провадження № 2-а/946/35/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого сержанта поліції Дякова Івана Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Ізмаїльський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким (з урахуванням уточнення від 28.01.2020 року) просила скасувати постанову поліцейського СРПП №1 Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Дякова Івана Івановича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 649525 від 23.11.2019р. за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно неї, ОСОБА_1 , у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.11.2019 року о 09 год. 20 хв. поліцейським СРПП №1 Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Дяковим І.І. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 649525. Згідно зазначеної постанови ОСОБА_1 визнано винною у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за наступних обставин.

Як зазначено позивачкою в позові, 23.11.2019 року о 09 годині 20 хвилин на трасі М І5 Одеса-Рені 243 км, під час керування транспортним засобом «ВАЗ 211980», д/н НОМЕР_1 , вона була зупинена поліцейським за те, що вона «нібито» не ввімкнула ближнє світло фар поза межами населеного пункту, чим порушила п.п.9.8 ПДР та ч. 2 ст.122 КУпАП. Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відсутні докази вчинення нею адміністративного правопорушення, винесена постанова не відповідає вимогам закону, винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт її неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Ніяких належних доказів щодо того, що вона порушила ПДР України, окрім вищезазначеної постанови, матеріали справи не містять.

Крім цього, позивач вважає, щокористування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР України, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР України. Таким чином, водії не можуть бути піддані відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за не ввімкнення за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів або ближнього світла фар, оскільки, їх дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст.125 КУпАП, відповідно до змісту якої, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.Відповідно до п.9.1 (г) Правил дорожнього руху України, попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби. Згідно п.9.8 Правил дорожнього руху України, з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Денні ходові вогні - це зовнішні світлові прилади і з точки зору ПДР України вони є попереджувальним сигналом. Вимоги до його ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР України «Попереджувальні сигнали», в той час, як вимоги щодо користування зовнішніми світловими приладами передбачено у розділі 19 ПДР України «Користування зовнішніми" освітлювальними приладами». Отже, користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР України, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР України.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Одеській області в судове засідання не з`явився, згідно наданих письмових пояснень від 17.01.2020 року та відзиву від 07.02.2020 року, відповідач проситьвідмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі та зазначає, щовідповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 визнана винною у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України та доказом, що підтверджує дані обставини, є сама постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зазначено, що позивачка керувала т/з «ВАЗ НОМЕР_2 », д/н НОМЕР_1 , рухаючись по трасі М І5 Одеса-Рені 243 км та не ввімкнула ближнє світло фар поза межами населеного пункту, чим порушила п.п.9.8 ПДР та ч.2 ст.122 КУпАП України.При винесенні постанови позивачу були роз`яснені її права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Інспектор діяв у межах та спосіб передбачені чинним законодавством України, в оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушених громадянкою ОСОБА_1 правил дорожнього руху, дана постанова складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року розділу III, за формою відповідає вимогам ст.283 КУпАП.Також, зазначив, що нагрудною камерою патрульного не фіксується порушення ПДР, камера призначена для фіксування процесу спілкування поліцейського з можливим правопорушником, свідками під час встановлення обставин справи або розгляду справи про адміністративне чи кримінальне правопорушення, також метою застосування камери є фіксація дії працівника поліції.Накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу є правомірним, а тому правових підстав для задоволення позовних вимог не має. Доводи позивача про те, що матеріали адміністративної справи не мають доказів того, що позивач порушив п.п. 9.8 ПДР України в частині користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, оскільки ця ситуація мала місце безпосередньо в процесі руху, який вже здійснювався. Пунктом 9.8 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Тобто, з вказаних норм вбачається, що у випадку відсутності в конструкції транспортного засобу денних ходових вогнів до них прирівнюється ближнє світло фар. Пунктом 1.10 Правила дорожнього руху встановлено, що денні ходові вогні це зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби. Позивач в здійсненні даного адміністративного правопорушення не заперечує, її провина доведена постановою про накладення адміністративного стягнення на позивача серії БАА №649525 від 23.11.2019 року. У зв`язку з чим, вважає адміністративний позов ОСОБА_1 надуманим і є лише її суб`єктивною думкою, нічим не підтвердженим, та таким, який не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В судове засідання відповідач - поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 1 Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого сержанта поліції Дяков І.І. не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи - Ізмаїльський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав лист в якому зазначив про розгляд справи за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 23.11.2019 року поліцейський СРПП №1 Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області старший сержант поліції Дяков І.І.виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 649525 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

З постанови про накладення адміністративного стягнення від 23.11.2019 року вбачається, що 23.11.2019 року о 09 годині 10 хвилин на 243 км автодороги М-15 Одеса-Рені, ОСОБА_1 керувала автомобілем «ВАЗ 211980», д/н НОМЕР_1 , поза межами населеного пункту з неввімкнутим ближнім світлом фар, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Тобто, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів

Згідно п. 9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами), під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Згідно п. 19.1 Правил дорожнього руху, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари ліхта; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються - габаритні ліхтарі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З постанови відповідача від 23.11.2019 року вбачається, що в постанові не був зазначений технічний засіб, яким здійснено відеозапис та на адресу суду відеозапис або відповідні фото, що фіксують вчинене правопорушення надані не були.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Відповідну Постанову у справі № 357/10134/17 Верховний Суд прийняв 23.10.2019 року.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Проте, відповідачем в даному випадку не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 649525 від 23.11.2019 року за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , прийняту поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 1 Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області старшим сержантом поліції Дяковим Іваном Івановичем і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області від 24.02.2011 року, РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) доГоловного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12),поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого сержанта поліції Дякова Івана Івановича (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, 27),третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Ізмаїльський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (68600, Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Михайлівська, 27) про скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 649525 від 23.11.2019 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Текст рішення складено 06.05.2020 року.

Суддя: О.О.Бурнусус