Справа № 160/2573/20
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року Справа № 160/2573/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Громадської організації «Європейська суспільна ініціатива» до Департаменту екологічної політики Дніпровської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Громадської організації «Європейська суспільна ініціатива» до Департаменту екологічної політики Дніпровської міської ради в якій позивач просить:
визнати протиправними дії розпорядника інформації - Департаменту екологічної політики Дніпровської міської ради, що полягають у відмові надати Громадській організації «Європейська суспільна ініціатива» публічну інформацію на підставі Законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про інформацію», а саме:
скановану копію документа який за своїм виглядом та змістом це карта, перелік та/або інша документація стосовно наявних точок (врізок) скидів водних стоків на правому березі міста Дніпро в річку Дніпро, яка була створена в колишньому управлінні екології Дніпропетровської міської ради на періоді 2011-2014 років під безпосереднім керівництвом на той час ОСОБА_1 ;
скановану копію документа який за своїм виглядом та змістом це карта, перелік та/або інша документація стосовно наявних точок (врізок) скидів водних стоків на правому березі міста Дніпро в річку Дніпро, яка була створена в колишньому управлінні екології Дніпропетровської міської ради на періоді 2011-2014 років під безпосереднім керівництвом на той час ОСОБА_1 .
Позивач вважає протиправною відмову у наданні інформації на запит, направлений в порядку, встановленому Законом України Про доступ до публічної інформації, оскільки запитувана інформація відноситься до публічної та є такою, що не може бути обмеженою в доступі, а відповідач є належним розпорядником вказаної інформації.
Також, ухвалою суду від 10.03.2020 року у даній справі відкрито провадження, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
До суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив повністю та зазначив, що запитувана інформація позивачем належить до службової інформації, а тому доступ до такої інформації може бути обмежено на підставі частини другої статті 6 цього Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно ч.2 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи встановлено, що громадська організація «Європейська суспільна ініціатива» звернулася до Дніпровської міської ради із запитом на інформацію (від 04.10.2019 р. номер 1/ДМР-ЕКО/ДОК-СТК) на підставі і в порядку, встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації».
В пункті номер три цього запиту, посилаючись на Закон України «Про доступ до публічної інформації», позивач просив надати:
Скановану копію документа який за своїм виглядом та змістом це карта, перелік та/або інша документація стосовно наявних точок (врізок) скидів водних стоків на правому березі міста Дніпро в річку Дніпро, яка була створена в колишньому управлінні екології Дніпропетровської міської ради на періоді 2011-2014 років під безпосереднім керівництвом на той час ОСОБА_1 .
На запит Позивач отримав відповідь у вигляді листа Департаменту екологічної політики Дніпровської міської ради від 04.11.2019р. номер 8/4-495 за підписом директора Департаменту екологічної політики Дніпровської міської ради ОСОБА_1 , у якому в задоволенні пункту номер три вищезазначеного запиту було відмовлено. Відмова обгрунтована тим, що на думку відповідача запитані позивачем документи та інформацію надати відсутня можливість відповідно до вимог пункту 7.1.9. розділу VII Розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації Р-121/0/3-17 від 02.03.2017 «Про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в Дніпропетровській обласній державній адміністрації».
Відповідно до статті 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.
Положеннями статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
У Законі України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-XII) закріплено право кожного на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (стаття 5 Закону № 2657-XII).
Відповідно до статті 20 Закону № 2657-XII за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.
Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Згідно зі статтею 21 вказаного Закону інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом України «Про доступ до публічної інформації», та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає цей Закон.
Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, установлених законом (стаття 1 Закону № 2939-VI).
На підставі частин першої, другої та сьомої статті 6 Закону № 2939-VI інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.
Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:
1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;
2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;
3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.
За правилами статті 9 Закону № 2939-VI відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:
1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;
2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.
Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.
Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб`єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.
Отже, за змістом наведеної правової норми службова інформація кваліфікується за сукупністю відповідних ознак, зокрема, така інформація:
1) міститься в документах суб`єктів владних повноважень, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи, зі здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади та процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;
2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.
З наведеного вище випливає, що обмеження доступу до інформації допускається, якщо інформація належить до службової в розумінні пункту 1 частини першої статті 9 Закону №2939-VI та застосовуються в сукупності вимоги пунктів 1-3 частини другої статті 6 цього Закону.
Суд зазначає, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що запитувана інформація, як вид службової інформації, є внутрівідомчою службовою кореспонденцією; або, що інформація включена до переліку відомостей, які становлять службову інформацію: або факту того, що запитуваній інформації присвоєно гриф «для службового користування», або, пояснення, яким чином обмежено доступ до запитуваної інформації у відповіді на запит не зазначено.
Крім того, суд зазначає, що посилання на пункту 7.1.9 розділу VII Розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації Р-121/0/3-17 від 02.03.2017 є безпідставним, оскільки вказаним розпорядженням затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію в Дніпропетровській обласній державній адміністрації, а не в Департаменті екологічної політики Дніпровської міської ради.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 29 Закону України від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII «Про інформацію» передбачено, що суспільно необхідною є інформація, яка є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.
Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка, зокрема, забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.
Пунктом 6.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» передбачено, що перелік видів інформації, що може бути предметом суспільного інтересу, не є вичерпним.
З огляду на характер суспільно необхідної інформації законодавство не надає вичерпного визначення цього поняття. Гнучкість законодавства в цьому аспекті виправдано надає судам можливість визначати, чи є конкретна інформація суспільно необхідною, з врахуванням індивідуальних обставин справи.
Таким чином, оцінюючи конкретну інформацію на предмет наявності суспільного інтересу до неї, суди повинні застосовувати певні критерії.
Так, наприклад, інформація може вважатись суспільно необхідною, якщо її поширення сприяє, зокрема, захисту навколишнього середовища, виявленню завданої або можливої шкоди екології, обізнаності суспільства про дійсний стан довкілля та чинники, які на нього впливають; виявленню ризиків для здоров`я людей, для громадської безпеки і порядку, запобігання їм та їх наслідкам
Суд зазначає, що інформація про наявні точки (врізки) скидів водних стоків на правому березі міста Дніпро в річку Дніпро є предметом суспільного інтересу, оскільки стосується громади м.Дніпро, яка використовує воду з річки Дніпро для власних побутових потреб та сама річка Дніпро є місцем громадського відпочинку.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.243-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії розпорядника інформації - Департаменту екологічної політики Дніпровської міської ради, що полягають у відмові надати Громадській організації «Європейська суспільна ініціатива» публічну інформацію на підставі Законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про інформацію», а саме:
скановану копію документа який за своїм виглядом та змістом це карта, перелік та/або інша документація стосовно наявних точок (врізок) скидів водних стоків на правому березі міста Дніпро в річку Дніпро, яка була створена в колишньому управлінні екології Дніпропетровської міської ради на періоді 2011-2014 років під безпосереднім керівництвом на той час ОСОБА_1 .
скановану копію документа який за своїм виглядом та змістом це карта, перелік та/або інша документація стосовно наявних точок (врізок) скидів водних стоків на правому березі міста Дніпро в річку Дніпро, яка була створена в колишньому управлінні екології Дніпропетровської міської ради на періоді 2011-2014 років під безпосереднім керівництвом на той час ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова