Справа № 640/5123/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5123/20
УХВАЛА

05 травня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючої - судді: Земляної Г. В., суддів - Мєзєнцева Є. І., Файдюка В. В., розглянувши клопотання та матеріали апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2020 року по справі за поданням Головного управління Державної податкової служби у місті Києві до Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків-,

В С Т А Н О В И ЛА:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Головне управління Державної податкової служби у місті Києві з заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2020 року повернуто Головному управлінню ДПС у м. Києві заяву про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" та додані до неї матеріали.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Головним управління Державної податкової служби у місті Києві (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2020 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року залишено без руху апеляційну скаргу та зобов`язано апелянта надати: вмотивоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення строку (пропуску строків) на апеляційне оскарження рішення та документів на підтвердження цих обставин; документ про сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Апелянту надано строк для усунення недоліків до 10 годин 00 хвилин 04 травня 2020 року з моменту отримання копії ухвали. Так, ухвалу суду апелянтом отримано апелянтом 30 квітня 2020 року, що підтверджується Довідкою про передачу телефонограми від 30 квітня 2020 та доказами направлення процесуальних документів електронною поштою.

Від апелянта до Шостого апеляційного адміністративного суду 03 травня 2020 року надійшла заява про усунення недоліків та клопотання про визнання причини пропуску процесуальних строків такими, що сталися з поважних причин та поновити останні.

Надаючи оцінку викладеним у клопотанні доводам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з відсутністю кошті, колегія суддів вважає дані пояснення необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

В силу положень ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Частина перша ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачає перелік осіб, яких звільнено від сплати судового збору, але відповідач не входить до цього переліку.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 8 цього Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Частиною першою ст. 8 цього Закону встановлено виключний перелік цих підстав, але відповідач під зазначені підстави не підпадає.

Однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сплата судового збору за подання апеляційної скарги є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.

У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів призначених для сплати судового збору не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення суб`єкта владних повноважень, відстрочення чи розстрочення такої сплати.

Також, колегія суддів зазначає, що пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року №484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015, зобов`язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Зважаючи на те, що Кабінет Міністрів України зобов`язаний забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору, а також на те, що апеляційна скарга не підпадає під умови, за яких суд може звільнити від сплати судового збору, зазначені в ч. 1 ст. 5 та в ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

За таких обставин підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору відсутні.

Щодо клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що про наявність ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2020 року йому стало відомо з відкритих відомостей ЄДРСР, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвалу або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, що копію Ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2020 року отримано 04 березня 2020 року о 14:05 год. представником контролюючого органу Кучерявим О. В., який діє на підставі Довіреності від 07 листопада 2019 року №724/26-15-08-03-13 (стор. 18 (зворотній бік) том І).

Колегія суддів критично ставиться до твердження апелянта про те, що контролюючому органу стало відомо про спірну ухвалу суду першої інстанції з відомостей з ЄДРСР.

Крім того, судом апеляційної інстанції в ухвалі про залишення без руху звернуто увагу апелянта, що представником позивача (апелянта) отримано оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в день її прийняття (04 березня 2020 року о 14:05 год.). Доказів поважності пропуску процесуальних строків апелянтом суду апеляційної інстанції не надано.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 року у справі "Устименко проти України" зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі "Лелас проти Хорватії", відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Виходячи з цього, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про визнання поважними причини пропуску процесуальних строків на апеляційне оскарження спірної ухвали, з огляду на неповажність зазначених підстав.

У контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду не подання апелянта вмотивованого клопотання щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

У задоволенні клопотання Головного управлінню Держаної податкової служби в місті Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2020 року - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2020 року по справі за поданням Головного управління Державної податкової служби у місті Києві до Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - відмовити.

Повернути апеляційну скаргу Головному управлінню Державної податкової служби у місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2020 року по справі за поданням Головного управління Державної податкової служби у місті Києві до Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

В. В. Файдюк