Справа № 214/1826/20
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/1826/20
2-а/214/122/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 квітня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Шевченко Ю.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції Кравця Миколи Олеговича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 5 березня 2020 року; провадження по адміністративній справі у відношенні нього, позивача, в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову наводить наступне. 1 лютого 2020 року близько 13:45 години в м. Кривий Ріг, по пр. Миру, 5, його, позивача, транспортний засіб Мегзесіез-Вепг Е 280 державний номерний знак НОМЕР_1 (далы за текстом «автомобыль «Мерседес») рухався, побачив, як патрульні поліцейські заміряють швидкість транспортних засобів, тримаючи прилад виміру у руках, після чого вказаний автомобіль зупинили поліцейські, не повідомивши про причину зупинки, відповідно до ч.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», в ході звернення до нього, не представились одразу, чим порушили п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію». Далі був проведений «розгляд справи», і поліцейським було прийнято рішення винести на нього, позивача, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.І ст.122 КУпАП, з накладенням штрафу на мене в розмірі 255 грн. 00 коп., та під підпис йому вручили копію постанови.Вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності неправомірна з таких причин. Постанова фактично була винесена без розгляду справи. Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. Пункт 12.9 б ПДР України передбачає, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил. Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Вказує, що положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. Відповідно до сторінки 34 Інструкції по використанню прибору «Трукам», який є в публічній мережі, «Автоматичний режим» - один з режимів використання приладу, відповідно до якого, оператор відсутній при здійсненні виміру швидкості. Відповідно до роз`яснення ДП УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ вимірювач швидкості «Трукам» LTI 20/20 має функцію автоматичного режиму зйомки, в разі, коли він виставлений на триногу. Зазначає, що жодного доказу роботи лазерного вимірювача швидкості «Трукам» в автоматичному режимі надано не було. Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», яка сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Ионкало проти України», «Яременко проти України», якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Прилад "Трукам", який інспектор тримав в руках повинен бути стаціонарно вмонтованим відповідно до вищевказаного та ст. 40 Закону України « Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Відповідно до ст.252 КУпАП,орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, відповідно до ст. 279 КУпАП, на засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Вказує, що процесу оцінки доказів в ході розгляду не було. Відповідно до ст.279 КУпАП, після підготовки до розгляду справи, на початку розгляду, головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки, але даний алгоритм поліцейський не виконав, це може свідчити про те, що розгляд справи не було розпочато, а рішення було прийнято без розгляду справи, що є суттєвим порушенням ст. 19 Конституції України, ст. 7 КУпАП. Згідно тексту постанови, швидкість вимірювалась за допомогою «Трукам LTE 20/», а згідно роз`ясненню ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській обл. ДПП, у користуванні зазначеного органу є лазерні вимірювачі швидкості «TriiCAM LTI 20/20», тобто вимірювач, яким вимірялась швидкість руху схожий за назвою із затвердженим, не міг використовуватись для обґрунтування його, позивача вини, відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», та вважає його таким, що не пройшов повірку, оскільки після розгляду справи поліцейські показали Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000715». Відповідно до ст. 62 Конституції України,обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Для досудового врегулювання звернувся зі скаргою до ППП в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області, ДПП, де вказав вищеперелічені підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення та отримав відповідь про те, що назначений новий розгляд справи на 05.03.2020 р. У відповідності до ст. 295 КУпАП, копія рішення по скарзі на постанову по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надсилається особі, щодо якої її винесено. В той же строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання, але ніякого рішення по справі я не отримував. В ході повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектор Кравець М.О. ознайомив його, позивача з відеозаписом, на якому видно транспортний засіб, який схожий на його, позивача, але встановити з наданих доказів водія даного автомобіля у момент порушення не надалось за дійсне. На його, позивача, запитання про порядок автоматичної фіксації правопорушень, відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», вказаний інспектор відповіді не надав. Також в ході розгляду були відсутні будь-які докази, які вказували на те, що відеоматеріал, з яким його ознайомлено дійсно був отриманий із засобу фіксації, який перебуває на балансі ППП в м. Кривий Ріг, а в постанові дійсно була помилка. Не врахувавши це, порушивши ст. 280 КУпАП та ст. 252 КУпАП, інспектор виніс постанову про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та наклав на стягнення в розмірі 255 грн. Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Відповідно до ст.71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи заявлялося клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено.

У судове засідання 30 квітня 2020 року позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позов підтримує. Також подав заперечення на відзив, в яких зазначає наступне. Зазначає, що у відзиві відповідач вказує на те, що після того, як він зупинив транспортний засіб та представився, «довів суть скоєного правопорушення», хоча відповідно до ч.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» він зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. В ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» відсутній пункт «доведення суті скоєного правопорушення», тобто причину зупинки не можна вважати законною, з огляду на це подальші дії поліцейського можна вважати такими, що порушують процес розгляду справи, і відповідно до зазначеної у позові доктрини «плодів отруйного дерева», подальші його процесуальні дії слід визнати недійсними. Вказує, що відповідач зазначив у відзиві, що стягнення він застосував з метою припинення правопорушення, але, правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, не могло вчинятись в момент розгляду справи, тобто слід вважати мету накладення стягнення завідомо неправомірною, вигадана відповідачем. Виходячи зі слів відповідача у відзиві на позов, помилка була технічною, тобто допущена технічним приладом, але не дивлячись на можливу несправність приладу, відповідач все ж таки прийняв повторне рішення, накласти стягнення. Вказує, що відповідно до відзиву на позов, відповідач зазначає, що 05.03.2020 р. відбувся повторний розгляд справи за результатами якого з метою припинення правопорушення зазначеного в ч.1. ст.122 КУпАП, було накладено стягнення. Правопорушення не могло бути продовжувальним з огляду на те, що сам розгляд справи проводився в адміністративній будівлі ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП. Тому вважає, що мета накладення стягнення завідомо неправомірна, вигадана відповідачем. Наполягає, що доводи відповідача, що лазерний вимірювач швидкості ТгиСАМ ЬТІ 20/20, підрозділи поліції використовують відповідно до п.9 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», не можуть відповідати дійсності, так, як п. 9. ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» є відсильною нормою на ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», яка регулює порядок використання таких приладів. Зазначає, що з фабули постанови випливає, що порушення зафіксовано на бодікамері, що має підлягати також оцінці, та має бути надано суду, як доказ. Вказує, що, в п.9 «До постанови додається», не зазначено жодного матеріалу справи, в фабулі постанови вказується, що швидкість вимірялась лазерним вимірювачем швидкості «ТгиСАМ ЬТІ 20/20 № ТС000715», але при цьому фактичні дані, отримані з прибору ТгиСАМ ЬТТ 20/20 № ТС000715 не мають свого відображення в справі, тобто у вказаній постанові. Просить згідно ч.1 ст. 74 КАС України дані, які вилучені з прибору ТгиСАМ ЬТІ 20/20 № ТС000715, що мають цифрові показники швидкості, не брати до уваги, оскільки їх документальні підтвердження не відображені в матеріалах справи.

Відповідач у судове засідання 30 квітня 2020 року не прибув, про час та міс це розгляду справи був належно повідомлений, подав відзив. Згідно змісту відзиву відповідач позов не визнав. При цьому навів наступне. Вважає, що позовні вимоги позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки останній не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві, крім того не надав доказів порушення процедури розгляду справи. Вказує, що під час несення служби в м. Кривий Ріг пр. Миру 01.02.2020 року приблизно о 13 год. 45 хв. за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000715) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, що водій автомобіля «Мерседес» зі швидкістю 76 (сімдесят шість) км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26(двадцять шість) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України, після чого на підставі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" транспортний засіб було зупинено поліцейськими. Вказаний факт підтверджувався фото та відео, на якому зафіксовано т/з, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту, вимірювання швидкості проводилося за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000715). Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Він, відповідач, підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував пред`явити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. Вимога щодо пред`явлення зазначених документів водієм, яким виявився ОСОБА_1 , була виконана в повному обсязі. Врахувавши ст. 222 КУпАП, ст. 278 КУпАП, що до його компетенції належить розгляд адміністративної справи за порушення правил дорожнього руху, з`ясувавши всі обставини, які підлягають з`ясуванню під час розгляду адміністративної справи (ст. 280 КУпАП), оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), додержуючись вимог ст. 258 КУпАП, наказу 1395 від 07.11.2015 року «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-308 КУпАП ст. 63 Конституції України. Під час розгляду справи було досліджено докази, взяті до уваги пояснення та доводи позивача (а саме, що позивач не заперечував, що порушив вимоги п. 12.4 ПДР). Після з`ясування усіх фактичних даних було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, вчинюване позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмір і п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказує, що за результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 205346 від 01.02.2020, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП. Позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст..63 Конституції України право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 289 КУпАП. Зазначає, що вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Вказує, що під час складання постанови було зроблено технічну помилку, а саме не вірно вказано номер технічно приладу на який було зафіксовано правопорушення, у зв`язку з чим вищезазначена постанова була скасована, а справа направлена на новий розгляд. 05.03.2020 було проведено повторний розгляд даної справи. Під час розгляду справи було досліджено докази, взяті до уваги пояснення та доводи позивача (а саме , що позивач не заперечував, що порушив вимоги п. 12.4 ПДР). Наполягає, що після з`ясування усіх фактичних даних було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, вчинюване позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Зазначає, що за результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2199631 від 05.03.2020, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП. Позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст..63 КУ право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 289 КУпАП. Отже мною, вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Не погоджується з доводами позивача, щодо посилання на ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», яка стосується автоматичної техніки, та зазначає, що TruCam LTІ працював в ручному режимі (можливість працювати TruCam LTІ в ручному режимі підтверджується сертіфікатом який долучається до відзиву). Частина 3 ст. 29 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. TruCam LTІ використовується у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Прилад TruCam LTІ є засобом вимірювальної техніки. У відповідності до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності. Таким чином, підрозділи поліції відповідно до п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» використовують прилад TruCam як засіб вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTІ 20/20 TruCam». Прилад володіє додатковою функцією фото-, відео, але у даному виподку не є автоматичним засобом фото-, кінозйомки у розумінні ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Прилад працює не в автоматичному режимі. Враховуючи вищевказане, вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Зазначає, що на зазначеній ділянці автомобільної дороги встановлено дорожні знаки 5.70 «Фото-відеофіксація порушень перевищення встановленої швидкості руху», який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки. До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. На підставі вищевикладеного, 29 серпня 2012 фірмі LaserTechnology, Inc., яка є виробником TruCAM, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012. Вищевказана процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки була передбачена положеннями Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність. Так, відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) засоби вимірювальної техніки, призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, підлягають державним приймальним та контрольним випробуванням з метою затвердження типів цих засобів або контролю їх відповідності затвердженим типам і обов`язковим вимогам нормативних документів з метрології. Також відповідно до п. 1.3. «Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки», затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 № 100 (втратив чинність 14.06.2016 р.) сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки видаються на підставі позитивних результатів державних приймальних або державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки іноземним виробникам засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представникам в Україні (далі - іноземні виробники) - для офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України партіями. Тобто вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно вироблялися в Україні або ввозити на територію України партіями. На виконання вимог вищевказаних нормативно-правових актів, які наразі втратили чинність, і здійснювалися державні приймальні випробування приладу TruCAM з подальшою реєстрацією останнього в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки. Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Вказує, що відповідно до п. 3 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 № 1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки,унесені в установленому порядку до набрання чинності Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01.01.2019. При цьому, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства. Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки. Відповідно до ст. 17 «Про метрологію та метрологічну діяльність» від05.06.2014 р. № 1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 р.) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N 437 і становить 1 рік. В свою чергу, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18044, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15.01.2020 та чинного до 15.01.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС001050, є придатним до застосування. Також, даний прилад відповідає вимогам "Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі: +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +- 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год". Новим законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. № 1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 р.), не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України. Для всіх законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, згідно наказу Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочні інтервали. В тому числі це стосується вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних, до яких відноситься і вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM. Міжповірочний інтервал для нього становить 1 рік (свідоцтво про повірку міститься в матеріалах справи). Вказує, що можливість використання виробу TruCAM також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Зазначає, що позиція щодо правомірності використання поліцією лазерних вимірювачів швидкості TruCAM та належності доказів, отриманих з цих пристроїв, була застосована у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019 року у справі №359/9278/18, у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 у справі № 857/874/19, у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019 у справі № 724/1182/19. Наполягає, що з огляду на приписи чинного законодавства України, лазерні вимірювачі швидкості TruCAM, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/111923 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCAM до застосування. Згідно ч. 1 ст. 33 КУпАП при накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Вказує, що позивач в адміністративному позові не надав доказів та не спростував факт перевищення ним дозволеної швидкості руху транспортного засобу більш ніж на 50 км/год. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. Зазначає, що водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова від 1 лютого 2020 року (а.с.9-10), керівництво (а.с.11), відповідь (а.с.12), відповідь (а.с.13), відповідь (а.с.14), постанова від 5 березня 2020 року (а.с.15-16), сертифікат (а.с.35), експертний висновок (а.с.36), інформація (а.с.37), додаток до експертного висновку та експертний висновок (а.с.38, 39), свідоцтво (а.с.40).

Також у судовому засіданні оглянутий диск (а.с.41), на якому мається 3 файли.

На файлі з останніми буквами та цифрами «645avi» видна проїзна частина, по якій рухаються автомобілі, у тому числі автомобіль «Мерседес», навпроти якого з`являється помітка у вигляді хрестика. На екрані маються написи: «10.02.2020.13:46:45.75 км.ч.».

На двох інших файлах маються записи розгляду справи 5 березня 2020 року.

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належними доказами постанови (а.с.9-10, 15-16), відповідь (а.с.14), диск (а.с.41), так як вони стосуються факту порушення правил дорожнього руху та накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належними доказами: керівництво (а.с.11), відповідь (а.с.12), відповідь (а.с.13), сертифікат (а.с.35), експертний висновок (а.с.36), інформацію (а.с.37), додаток до експертного висновку та експертний висновок (а.с.38, 39), свідоцтво (а.с.40), так як вони стосуються обґрунтованості використання технічного приладу.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд вважає допустимими доказами постанову від 1 лютого 2020 року (а.с.9-10), керівництво (а.с.11), відповідь (а.с.12), відповідь (а.с.13), відповідь (а.с.14), постанову від 5 березня 2020 року (а.с.15-16), сертифікат (а.с.35), експертний висновок (а.с.36), інформацію (а.с.37), додаток до експертного висновку та експертний висновок (а.с.38, 39), свідоцтво (а.с.40), (а.с.41), які одержані з дотриманням вимог КАС України.

Згідно ст. 75 КАС України постанову від 1 лютого 2020 року (а.с.9-10), керівництво (а.с.11), відповідь (а.с.12), відповідь (а.с.13), відповідь (а.с.14), постанову від 5 березня 2020 року (а.с.15-16), сертифікат (а.с.35), експертний висновок (а.с.36), інформацію (а.с.37), додаток до експертного висновку та експертний висновок (а.с.38, 39), свідоцтво (а.с.40), (а.с.41), записи на диску (а.с.41) суд вважає достовірним доказом.

Доводи позивача, які стосуються винесення постанови 1 лютого 2020 року, суд не приймає до уваги, оскільки позивачем оскаржується постанова від 5 березня 2020 року.

На підставі ст. 76 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

1 лютого 2020 року близько 13 год 45 хв., позивач, керуючи автомобілем «Мерседес», рухався по проїзній частині пр. Миру у м. Кривому Розі зі швидкістю 75 км/год. Зазначені обставини не оспорюються позивачем, вбачаються з відзиву.

В той же день позивача зупинив інспектор, який роз`яснив позивачу причини зупинки та права. За наслідками розгляду справи інспектор виніс постанову, якою піддав позивача адміністративному стягненню за ст. 122 ч.1 у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп., що вбачається з постанови (а.с. 9-10).

Вказана постанова була скасована та справа направлена на новий розгляд, що вбачається зі змісту позову, змісту відзиву, відповіді (а.с.14).

5 березня 2020 року за наслідками розгляду справи інспектор виніс постанову, якою піддав позивача адміністративному стягненню за ст. 122 ч.1 у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп., що вбачається з постанови (а.с. 9-10) та при цьому зазначив, що позивач порушив вимоги 12.4 ПДР, рухався із швидкістю 76 км/год., що встановлено на підставі змісту позову, змісту відзиву, постанови (а.с.15-16).

Вимірювач швидкості «Трукам» використовувався на законних підставах, що вбачається з пояснень відповідача, викладених у відзиві та з позову, в якому позивач цю обставину не оспорює.

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідальність за ст.122 ч.1 КУПАП настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Судом встановлено, що позивач 1 лютого 2020 року близько 13 год 45 хв., керуючи автомобілем «Мерседес», рухався по проїзній частині пр. Миру у м. Кривому Розі зі швидкістю 75 км/год. Тим самим позивач допустив порушення пунктів 12.4. Правил. При винесенні постанови інспектор виконав покладений на нього обов`язок щодо роз`яснення позивачу прав.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На переконання суду, інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, діяв з дотриманням вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішив справу з дотриманням вимог закону.

При цьому суд приймає до уваги, що позивач не заперечує факту вчинення правопорушення, а саме перевищення швидкості руху. За своєю суттю доводи позивача ґрунтуються не розбіжностях у назві прибору. Судом встановлено, що інспектор використовував саме лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20» № ТС001050.На переконання суду описки в зазначення цього вимірювача не впливають на правильність винесення постанови.

Дійшовши до переконання, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектор діяв без порушенням вказаних вимог КУпАП, суд вважає, що інспектор притягнув позивача до адміністративної відповідальності обґрунтовано. Отже винесена інспектором постанова є законною та не підлягає скасуванню.

В діях позивача інспектор обґрунтовано встановив наявність адміністративного правопорушення, а тому підстав, для закриття провадження по справі, передбачених ст.247 КУпАП, не мається.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 122, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст.2, 3, 5, 9, 73-77, 139, 162, 241-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , до інспектора роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції Кравця Миколи Олеговича, який знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11 - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов