Справа № 215/1276/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 травня 2020 року м. Дніпросправа № 215/1276/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 р. в адміністративній справі №215/1276/19 за позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 р. відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 26 грудня 2019 р. подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 р. залишена без руху з підстав порушення вимог, встановлених статтями 295 та 296 Кодексу адміністративного судочинства України в частині дотримання строку на апеляційне оскарження та в частині сплати судового збору.

Отримання 15 квітня 2020 р. копії зазначеної ухвали суду про залишення без руху апеляційної скарги підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

На виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 29 квітня 2020 р. до Третього апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження та звільнення скаржника від сплати судового збору. До заяви додано довідку Тернівського управління праці та соціального захисту населення м. Кривого Рогу від 15 квітня 2020 р. № 2511 про суму отриманої ним компенсації по догляду за особою з інвалідністю 1 групи у період з квітня 2018 р. по березень 2020 р.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржник посилається на те, що: судовий збір за подання апеляційної скарги у праві, пов`язаній з виборчим процесом, не сплачується; розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження скаржник зазначає, що оскаржену ухвалу суду першої інстанції отримав 18 червня 2019 р. та 19 червня 2019 р. подав апеляційну скаргу. 18 грудня 2019 р. скаржник отримав ухвалу суду апеляційної інстанції від 25 листопада 2019 р. Повторно звернувся з апеляційною скаргою в межах 15-денного строку з дня отримання копії ухвали про повернення першої апеляційної скарги - 26 грудня 2019 р.

Здійснивши аналіз наведених скаржником доводів, колегія суддів дійшла висновку про їх безпідставність, виходячи з наступного.

За приписами статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

У розумінні приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому скаржник має довести існування фінансових труднощів.

Надана ОСОБА_1 довідка засвідчує обставину отримання ним компенсації, як особі, яка доглядає за особою з інвалідністю 1 групи, але не підтверджує скрутного майнового стану скаржника та не спроможності сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки вона не містить інформації про відсутність інших джерел доходу.

Доводи ОСОБА_1 , що справа пов`язана з виборчим процесом, а тому судовий збір не сплачується, є безпідставними, оскільки правовідносини між сторонами у цій справі виникли у зв`язку зі зверенням позивача до відповідача із заявою від 18 січня 2019 р. щодо визначення його місця перебування.

Положенням пункту 1 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини, пов`язані небажанням сторони сплатити судовий збір, а також небажання доводити факт неспроможності сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку із вирішенням конкретної справи.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 р., який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

Отже, обов`язок сплати судового збору, встановлений відповідно до закону, має законну мету, та саме заявник має довести неспроможність сплати ним судового збору. Застосування згідно із законом процесуальних обмежень у формі обов`язку сплати судового збору не позбавляє скаржника можливості доступу до суду та не ускладнює йому цей доступ.

Наведена правова позиція висловлена Верховний Судом в ухвалах від 26 грудня 2018 р. у справі №215/3225/17(2-а/215/131/17), адміністративне провадження №К/9901/68587/18; від 09 квітня 2019 р. у справі № 212/8253/18(2-а/212/155/18), адміністративне провадження №К/9901/8872/19; від 07 березня 2019 р. у справі №160/9117/18 адміністративне провадження №К/9901/5340/19.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви скаржника про звільнення від сплати судового збору.

Крім того, статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина 2 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України)

Згідно матеріалів справи, оскаржена ухвала суду була постановлена 15 травня 2019 р. (а.с.20), копію якої ОСОБА_1 отримано 18 червня 2019 р. відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи (а.с.24). Зважаючи на те, що апеляційна скарга подана скаржником 26 грудня 2019 р., тобто після спливу п`ятнадцятиденного строку на апеляційне оскарження з дня зазначеної ухвали суду, безумовні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, визначені частиною 2 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Згідно частини 3 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2019 р. апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 р. повернута на підставі статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.36). При цьому в резолютивній частині зазначеної ухвали судом надані роз`яснення порядку і строку її оскарження до Верховного Суду.

ОСОБА_1 правом на касаційне оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2019 р. не скористався, погодившись, тим самим, із викладеними в ній висновками про невідповідність поданої апеляційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

У рішенні по справі "Устименко проти України" (Заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини, зокрема, вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (пункт 46 рішення).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

На підставі викладеного, наведені скаржником у заяві підстави не можуть вважатись поважними для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

У зв`язку з тим, що недоліки апеляційної скарги скаржником не усунуті, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 р. підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 169, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, пунктом 3 Розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України № 540-ІХ від 30 березня 2020 р., суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору та про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 р. в адміністративній справі № 215/1276/19.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 р. в адміністративній справі № 215/1276/19 повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили 05 травня 2020 р. та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з урахуванням пункту 3 Розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №540-ІХ від 30 березня 2020 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук