Справа № 640/17942/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/549
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року м. Київ № 640/17942/18

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "РОДХОГ"
до Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОШИК" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2018 року.

Ухвалою суду від 07.11.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без виклику сторін.

11.12.2018 р. до суду надано відзив на позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РОДХОГ" (21001, Вінницька обл., місто Вінниця, ПРОСПЕКТ КОЦЮБИНСЬКОГО, будинок 4, код 40284671) зареєстроване в якості юридичної особи 18.02.2016 р., перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДФС у Вінницькій області (станом на листопад 2018 р. місцезнаходження товариства - 02068, м.Київ, вул. Драгоманова, 29; перебувало на обліку у Головному управлінні ДФС у м. Києві; Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

На підставі наказу від 10.09.2018р. №13729, направлень на перевірку від 17.09.2018 р., пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, про що складено акт перевірки від 27.09.2018 р. №4660/26-15-40-01/40284671.

Перевірку проведено у магазині ТОВ "КОШИК" за адресою: м. Київ, вул. Метрологічна, 2-А.

Згідно з висновками акту перевірки встановлено порушення ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР.

Під час проведення перевірки встановлено, що у магазині здійснюється реалізація алкогольних напоїв, а саме: придбано 0,5 л. пиво Львівське на розлив для споживання на місці, вартістю 1, 10 грн. за 0,5 л., що підтверджується фіскальним чеком РРО від 18.09.2018 р. №64.

ТОВ "Кошик" не має статусу громадського харчування, що є порушенням вимог ст.15-3 Закону № 481/95-ВР.

03.10.2018 р. товариством подано заперечення на акт перевірки, які не враховано листом від 12.10.2018 р. №81706/10/26-15-40-01-23.

За результатами перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.10.2018 р., згідно з яким за порушення ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. №481/95-ВР на позивача застосовано штраф в розмірі 6 800 грн.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "РОДХОГ" - вважає вказане рішення протиправним та просить його скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що до суб`єкта господарювання, який не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, можуть застосовуватися передбачені ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР санкції тільки у випадку продажу алкогольних напоїв на розлив саме з метою споживання на місці, що в даному випадку відсутнє.

Крім того, чинним законодавством не передбачено ні отримання суб`єктом господарювання дозвільних документів для закріплення за ним статусу закладу ресторанного господарства, ані встановлено кваліфікаційних вимог для цього.

Відповідач - Головне управління ДФС у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив, підтримавши висновки акту перевірки.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з п. 75.1 та пп. 75.1.3 ст. 75 Податкового кодексу України (в редакції станом на 27.09.2018 р.) фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

П. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав визначених вказаним пунктом: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

В даному випадку фактична перевірка з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, про що складено акт перевірки від 27.09.2018 р. №4660/26-15-40-01/40284671, проведена без посилання на конкретне положення пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, копії наказу про проведення перевірки суду не надано.

За таких обставин у суду відсутні підстави для висновку про її проведення з передбачених законодавством підстав.

Щодо висновків акту перевірки та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення по суті суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями регулюється також Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854..

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Правил роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів (пункт 22 Правил).

Визначення терміну "підприємство громадського харчування" наведено в Правилах роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України 24.07.2002 р. №219.

Наказом № 309 від 09.10.2006 р. поняття "підприємство громадського харчування" було змінено на поняття "підприємство ресторанного господарства".

Згідно з пп. 1.5 та 1.6 Правил № 219 заклади (підприємства) РГ поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс). Вибір типу закладу (підприємства) РГ та класу ресторану або бару здійснюється суб`єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України. Суб`єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції. Вимоги, що пред`являються до виробничих, торговельних та побутових приміщень закладів (підприємств) ресторанного господарства, обладнання, інвентарю, переліку послуг, технологічних режимів виробництва продукції, встановлюються законодавством України.

Відкриття закладу (підприємства) РГ узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Зазначені норми законодавства встановлюють, що торгівля алкогольними напоями з метою їх споживання на місці дозволена лише суб`єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів. Недотримання таких умов є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі визначеному Законом.

Отже, здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив має право виключно підприємство РГ або спеціалізований відділ, що має статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів за умови наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та зареєстрованими видами економічної діяльності за кодами класифікації КВЕД-2010 - 56.10 - 56.30.

Згідно з аб.10 ч.2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800 гривень.

В акті перевірки жодним чином не відображено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у приміщенні магазину, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду, в якому неможливо придбати такі напої "на винос".

Окрім того, матеріалами справи підтверджується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом). Позивач має відповідну ліцензію, тому підстав для застосування до позивача фінансових санкцій відповідно до аб.10 ч.2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР у вигляді штрафу у розмірі 6 800 грн. - не було.

Щодо посилання відповідача на положення Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" суд зазначає наступне.

Згідно з п. 27, 55, 69 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" від 23.12.1997 р. № 771/97-ВР заклад громадського харчування - ресторан, бар, кафе, їдальня, закусочна, піцерія, кулінарія, кіоск чи інший заклад незалежно від територіальних ознак (місця) провадження господарської діяльності з громадського харчування та ступеня доступності харчування будь-яким особам; оператор ринку харчових продуктів - суб`єкт господарювання, який провадить діяльність з метою або без мети отримання прибутку та в управлінні якого перебувають потужності, на яких здійснюється первинне виробництво, виробництво, реалізація та/або обіг харчових продуктів та/або інших об`єктів санітарних заходів (крім матеріалів, що контактують з харчовими продуктами), і який відповідає за виконання вимог цього Закону та законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів. До операторів ринку належать фізичні особи, якщо вони провадять діяльність з метою або без мети отримання прибутку та займаються виробництвом та/або обігом харчових продуктів або інших об`єктів санітарних заходів. Оператором ринку також вважається агропродовольчий ринок; потужності - споруди або комплекс споруд, приміщення, будівлі, обладнання та інші засоби, включаючи транспортні засоби, а також територія, що використовуються у виробництві та/або обігу об`єктів санітарних заходів.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 20 Закону № 771/97-ВР оператори ринку зобов`язані: реєструвати потужності у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 1 ст. 25 Закону № 771/97-ВР державній реєстрації підлягають потужності з виробництва та/або обігу харчових продуктів, на які не вимагається отримання експлуатаційного дозволу.

Згідно з п. 1.3 р. І Порядку проведення державної реєстрації потужностей, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.02.2016 р. № 39, оператор ринку харчових продуктів, який провадить діяльність, що відповідно до вимог Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" не вимагає отримання експлуатаційного дозволу, зобов`язаний подати до територіального органу компетентного органу заяву про державну реєстрацію потужності, яка використовується на будь-якій стадії виробництва та/або обігу харчових продуктів, відповідно до цього Порядку.

Вказані акти законодавства не регулюють питання наявності у суб`єкта господарювання статусу підприємства громадського харчування, зокрема, вказана вище державна реєстрація потужностей надання такого статусу не передбачає.

За таких обставин посилання відповідача на вказані положення законодавства не можна визнати обґрунтованими.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного оскаржуване рішення не відповідає вимогам щодо обґрунтованості, що є підставою для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 17.10.2018 року.

3. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код 39439980) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РОДХОГ" (21001, Вінницька обл., місто Вінниця, ПРОСПЕКТ КОЦЮБИНСЬКОГО, будинок 4, код 40284671) 1762 грн. судового збору.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 12.05.2020 р.