Справа № 522/7285/20
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2020-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №522/7285/20
Провадження 2-а/522/333/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом, в якому просив продовжити строк затримання на шість місяців до 12.11.2020 року громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач позов не визнав.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2019 по справі № 522/19212/19 було задоволено адміністративний позов ГУ ДМС України в Одеській області до громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Затримано громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 6 місяців до 12.05.2020 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019 року залишено без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2019 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2019 року по справі № 522/19213/19 було задоволено адміністративний позов ГУ ДМС України в Одеській області до громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2020 року залишено без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2019 року.

26.12.2019 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до представництва Республіки Азербайджану із запитом № 5100.5.5-19066/51.3-19 щодо надання допомоги у ідентифікації та документуванні особи, яка назвалась громадянином Республіки Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

28.01.2020 року на адресу ГУ ДМС України в Одеській області надійшов лист Посольства Азербайджанської Республіки в Україні № UK-003/20 щодо необхідності заповнення анкети ОСОБА_1 для встановлення особи.

24.02.2020 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до представництва Республіки Азербайджану із запитом щодо надання допомоги у ідентифікації та документуванні особи, яка назвалась громадянином Республіки Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до листа Першого заступника директора Чернігівського ПТПІ 03.03.2020 року ОСОБА_1 було запропоновано заповнити анкету для встановлення особи, проте він письмово відмовився від заповнення вищевказаної анкети, про що було складено акт про відмову вчинити певні дії.

У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

Тобто Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод відмежовує «затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну» (перша частина цього положення) та «затримання особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції» (друга частина цього положення).

При цьому, перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 42 рішення Європейського суду з прав людини «Ливада проти України»).

Так, частиною 11 ст. 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, ВИКЛЮЧНО, у разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, якими є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

П. 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що: 1). у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу); 2). у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Частиною 7 ст. 289 КАС України зазначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Таким чином, на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, у зв`язку з тим, що до теперішнього часу інформація від Посольства Азербайджану в Україні щодо ідентифікації та документування відповідача не надходила, та тим, що він не може бути документований сертифікатом на повернення в країну походження, що в свою чергу не дає можливості виконати рішення про його примусове видворення за межі України.

Відповідно до ч.3 ст.242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 371 КАС України передбачено перелік судових рішень, які виконуються негайно, проте положеннями статті не передбачено негайне виконання рішення суду про продовження строку затримання іноземця законодавством не передбачено.

З огляду на вищевикладене, в цій частині позову суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 229, 242, 243, 244, 293, 295, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України - задовольнити частково.

Продовжити строк затримання на шість місяців до 12.11.2020 року громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 08.05.2020 року.

Суддя: 08.05.20