Справа № 140/2072/20
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/2072/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10 лютого 2020 року № Ф-4650-17.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що отримав 26 лютого 2020 року рекомендованим поштовим відправленням оскаржувану вимогу про сплату боргу з єдиного внеску на суму 23100,74 грн. Вважає її незаконною, оскільки перебуває на обліку як платник податків в Луцькій ДПІ Луцького управління Головного управління ДПС у Волинській області з 20 листопада 2019 року як самозайнята особа, яка проводить незалежну професійну діяльність та є платником єдиного внеску. До будь-якого іншого контролюючого органу ДПС України заяви про взяття на облік як особи, яка бажає проводити незалежну професійну діяльність не подавав.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 20.03.2020 представник відповідача позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з наступних підстав. Вказує на те, що ОСОБА_1 01.08.2011 отримав свідоцтво адвоката в Хмельницькій КДКА. 26.09.2011 позивач зареєструвався як фізична особа-підприємець в Хмельницькій районній державній адміністрації, де був знятий з обліку 20.12.2018. З 19.11.2019 на підставі поданої заяви був взятий на облік в Головному управлінні ДПС у Волинській області як платник податків, що проводить незалежну професійну діяльність (адвокат). Як фізична особа-підприємець позивач в Головному управлінні ДПС у Волинській області не реєструвався. Оскільки позивач адвокатську діяльність не зупиняв, Головне управління ДФС у Хмельницькій області передало Головному управлінню ДПС у Волинській області особову справу ОСОБА_1 з наявним податковим боргом станом на 31.12.2018 року, який, зокрема, був включений до вимог про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2018 № Ф-4650-17У та від 07.11.2018 № Ф-4650-17У, складених Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області, що є похідними до вимоги, яка є предметом спору в даній справі.

Оскаржувана вимога винесена з урахуванням попередніх нарахувань та нарахувань, які виникли в період перебування позивача як самозайнятої особи - адвоката на обліку в Головному управлінні ДПС у Волинській області.

Представник відповідача звертає увагу на те, що оскільки позивач 20.12.2018 був знятий з обліку як фізична особа-підприємець в Хмельницькій районній державній адміністрації та більше не реєструвався, тому нарахування йому платежів здійснюється Головним управлінням ДПС у Волинській області з 01.01.2019 року по даний час як самозайнятій особі - адвокату. За 2019 рік позивачу нараховано платежів в сумі 8262,54 грн., за 2020 рік - 2754,18 грн.

Також представник відповідача звертає увагу на те, що позивач не знятий з обліку як платник єдиного внеску, що проводить незалежну професійну діяльність, а тому зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому, фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат), може бути знята з обліку на підставі поданої до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви про ліквідацію платника податків за формою №8-ОПП та заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою №7-ЄСВ за умови внесення до Єдиного реєстру адвокатів України записів про: зміну організаційної форми адвокатської діяльності; зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Крім того, вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, визначений статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" оскільки позов подав 02.03.2020.

На підставі вищенаведеного вважає, що оскаржувана вимога про сплату боргу винесена Головним управлінням ДПС у Волинській області у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому в задоволенні позову просить відмовити повністю.

У відповіді на відзив від 01.04.2020 позивач вважає доводи відповідача безпідставними, оскільки заяви за формою № 1-ЄСВ до контролюючого органу не подавав, а податковий орган самостійно нарахував, як фізичній особі-підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності незаконно. Оскільки на обліку в Луцькій ДПІ Луцького управління Головного управління ДПС у Волинській області перебуває з 20 листопада 2019 року, тому сплатив єдиний соціальний внесок за листопад та грудень 2019 року відповідно до вимог абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", тобто до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. За І квартал 2020 року єдиний внесок не сплатив, оскільки граничний термін його сплати ще не настав.

Звертає увагу на те, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2018 № Ф-4650-17У та від 07.11.2018 № Ф-4650-17У скасовані рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 140/38/19, яке набрало законної сили 10 березня 2020 року. Також зазначає, що не пропустив строк звернення до суду, оскільки оскаржувану вимогу отримав 19 лютого 2020 року, та звернувся до суду з врахуванням вихідних днів в межах визначеного законом строку.

На підставі наведеного просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

У запереченні на відповідь на відзив від 06.04.2020 представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.09.2011 зареєстрований як фізична особа-підприємець у Хмельницькій районній державній адміністрації Хмельницької області, основним видом діяльності якого згідно КВЕД 74.11.2 є нотаріальна та інша юридична діяльність, яку припинив 20.12.2018, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

19.11.2019 року за № 98928 позивач взятий на облік у Головному управлінні ДПС у Волинській області (Луцьке управління, Луцька ДПІ (Луцький р-н)) як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат), що підтверджується копією довідки форми № 34-оп про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру від 20.11.2019 № 003.

На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 23100,74 грн., у зв`язку з чим Головне управління ДПС у Волинській області сформувало та надіслало позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 лютого 2020 року № Ф-4650-17, відповідно до якої контролюючий орган вимагає сплатити позивача, як фізичної особи, заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 23100,74 грн., яка виникла станом на 31 січня 2020 року.

Вважаючи безпідставним нарахування єдиного внеску, а вимогу такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Так, статтею 67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 6 частини другої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

В підпункті 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України міститься визначення поняття самозайнятої особи.

Так, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI визначено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 13 цього Закону передбачено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" .

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 Закону № 2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).

У пунктах 1, 4, 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI міститься визначення, що платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з пунктами 63.1, 63.2 статті 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Взяття на облік фізичних осіб-підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (пункту 65.1 статті 65 ПК України).

Пунктом 63.5 статті 63 Податкового кодексу України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Пунктом 65.2 статті 65 ПК України врегульовано, що облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Крім того, п. 65.3 ст. 65 ПК України обумовлено, що для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.

Положеннями пунктів 178.1, 178.2 статті 178 ПК України передбачено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

При цьому, у підпункті 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 ПК України зазначено, що контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Отже, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Комплексний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що до платників єдиного внеску законодавцем віднесено осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську, та отримують дохід від цієї діяльності. Податковий кодекс України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі у разі здійснення підприємницької діяльності або здійснення незалежної професійної діяльності. В той же час, законом не визначено такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску. Також, законом не передбачено повторного взяття на облік особи, яка вже здійснює підприємницьку діяльність, ще й як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність.

На виконання вимог статей 5, 16,19 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та пункту 4 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18 березня 2013 року № 141, наказом Міністерства фінансів України 24.11.2014 № 1162, затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно пунктів 1,2 Розділу ІІІ Порядку № 1162 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).

Отже, положення цього Порядку свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення "ознаки незалежної професійної діяльності" Порядок №1162 не передбачає.

Вищезазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, відображеною в рішенні від 04 грудня 2019 року у зразковій справі №520/3939/19 (провадження №Пз/9901/10/19).

Крім того, пунктом 6.7 Розділу 6 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за № 1562/20300 передбачено, що взяття на облік фізичних осіб, які не є підприємцями та здійснюють незалежну професійну діяльність, умовою ведення якої згідно із законом є державна реєстрація такої діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (далі - фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність), здійснюється за місцем постійного проживання у порядку, встановленому цим Порядком для фізичних осіб - підприємців: 1) для взяття на облік фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, у строк 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання: заяву за формою № 5-ОПП (додаток 8); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, якщо заявник є адвокатом, який провадить адвокатську діяльність індивідуально.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За приписами частини 5 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до Законом України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2019 року встановлено на рівні 4173,00 грн. Відтак, мінімальний страховий внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність у 2019 році становить 918,06 грн. (4173,00 грн. х 22% = 918,06 грн.).

Згідно з абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Як встановлено судом на підставі даних картки особового рахунку зі сплати ЄСВ за період з 31.12.2018 по 31.01.2020, із загальної суми заборгованості Головним управлінням ДПС у Волинській області нараховано позивачу заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску за 2019 рік в розмірі 11016,72 грн. (на рівні мінімального страхового внеску: 918,06 грн. х 12 міс. = 11016,72 грн.). Інша складова загальної суми боргу зі сплати єдиного соціального внеску нарахована позивачу Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області, тобто контролюючим органом за попереднім місцем реєстрації як платника податків.

Представником відповідача у відзиві на позов та у запереченні на відповідь на відзив підтверджено, що сума заборгованості, яка визначена в оскаржуваній вимозі є похідною від винесених Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області вимог про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2018 № Ф-4650-17-У та від 07.11.2018 № Ф-4650-17-У.

З цього приводу суд зазначає, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 140/38/19, яке набрало законної сили 10 березня 2020 року на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року, позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкових вимог задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 07.05.2018 року №Ф-4650-17У та від 07.11.2018 року №Ф-4650-17У.

Із наведеного слідує, що нарахуванання Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області позивачу заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на підставі вищенаведених вимог про сплату боргу (недоїмки) є протиправним, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Інших доказів, на підставі яких включено до загальної суми заборгованості позивача у розмірі 23100,74 грн. сум боргу зі сплати єдиного соціального внеску, визначених Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області відповідачем суду не надано.

Відтак, відповідачем не доведено правомірність включення до загальної суми заборгованості позивача зі сплати єдиного соціального внеску нарахованого Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області боргу зі сплати цього внеску в сумі 13924,02 грн., який відображений станом на 31.12.2018 у картці особового рахунку.

Суд звертає увагу на те, що позивач підприємницьку діяльність припинив 20.12.2018, а був взятий на облік у Головному управлінні ДПС у Волинській області (Луцьке управління, Луцька ДПІ (Луцький р-н)) як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність лише 19.11.2019, при цьому, протягом зазначеного періоду доказів подання позивачем контролюючому органу заяви за формою № 1-ЄСВ відповідачем суду не надано. Відтак, відповідач самостійно, за відсутності законних підстав, нарахував позивачу єдиний внесок як фізичній особі-підприємцю з ознакою незалежної професійної діяльності, тобто за період після припинення підприємницької діяльності до взяття на облік як фізичної особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Крім того, позивачем, як фізичною особою, що здійснює незалежну професійну діяльність надано суду докази сплати єдиного соціального внеску за листопад 2019 року в сумі 920,00 грн., а саме копію дубліката квитанції № 0.0..1 від 19.12.2019. Зазначена оплата ЄСВ також відображена у картці особового рахунку, у якій також міститься підтвердження про сплату позивачем 15.01.2020 єдиного внеску на суму 920,00 грн. відповідно до платіжного доручення № @PL105883 від 15.01.2020. Тобто, за листопад, грудень 2019 року позивач єдиний внесок сплатив. А докази сплати цього внеску за січень 2020 року станом на 31.01.2020 відсутні, оскільки за цей період відповідно до вимог абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" граничний термін його сплати ще не настав.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вимога про сплату боргу від 10 лютого 2020 року № Ф-4650-17 прийнята відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже є протиправною і підлягає скасуванню.

Доводи представника відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду є безпідставними, оскільки на їх підтвердження відповідачем не надано жодних доказів. Водночас в матеріалах справи міститься копія конверта, яким відповідач надіслав позивачу рекомендоване відправлення з оскаржуваною вимогою, та на якому міститься трек-номер поштового відправлення 870, перевіркою якого на офіційному сайті Укрпошти (https://track.ukrposhta.ua/) підтверджено вручення кореспонденції адресату 19.02.2020, тобто отримання позивачем оскаржуваної вимоги. Оскільки позивач подав позов до суду 02.03.2020 за вх. №6379/20, тому, з урахуванням вихідних днів, десятиденний строк звернення до суду, визначений статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", не пропустив.

Оскільки у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено правомірність спірної вимоги, тому позов з урахуванням приписів статті 245 КАС України слід задовольнити повністю шляхом визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10 лютого 2020 року № Ф-4650-17.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

В позовній заяві позивач зазначає, що внаслідок оскарження незаконної вимоги про сплату боргу поніс витрати пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги. Попередній розрахунок суми таких витрат, які поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи будуть становити орієнтовно 10000 грн. Документи, підтверджуючі зазначені витрати будуть надані додатково.

Питання про розподіл судових витрат у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору та відсутності в матеріалах справи доказів понесення позивачем інших судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, під час ухвалення цього рішення судом не вирішується.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Волинській області від 10 лютого 2020 року № Ф-4650-17.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ).

Суддя В.Д. Ковальчук