Справа № 200/3199/19-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року справа №200/3199/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року (повне судове рішення складено 10 лютого 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/3199/19-а (суддя в І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області (далі - ГУНП в Донецькій області), відповідно до якого просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача в частині не зарахування в наказі № 138 ос від 10.04.2018 про звільнення позивача відповідно до Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) за п. 7 ч. 1 ст. 77 до календарної вислуги років (16 років 06 місяців 18 днів) на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції з 21.07.2014 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 по 10.04.2018 один місяць за три місяці;

- зобов`язати ГУНП в Донецькій області обчислити позивачу вислугу років з урахуванням Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби та контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393) та внести зміни до наказу № 138 ос від 10.04.2018 про звільнення позивача відповідно до Закону № 580-VIII за п. 7 ч. 1 ст. 77 до календарної вислуги років (16 років 06 місяців 18 днів) на пільгових умовах шляхом врахування періоду участі в антитерористичній операції з 21.07.2014 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 по 10.04.2018 один місяць за три місяці;

- визнати протиправною відмову відповідача в оформленні документів для призначення позивачу пенсії за вислугою років;

- зобов`язати відповідача оформити та подати до органу Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення позивач пенсії за вислугою років, відповідно до статті 12 Закону № 2262-XII та Постанови № 393.

Позивач, серед іншого, зазначив, що при звільненні його зі служби з поліції та розрахунку його вислуги років відповідачем не було включено до вислуги років час проходження служби, протягом якого він приймав участь в антитерористичній операції та відповідачем не подано до пенсійного органу відповідні документи для призначення йому пенсії за вислугою років, що призвело до грубого порушення його прав на пенсійне забезпечення.

Крім того, вказав, що під час звільнення відповідачем не повідомлено позивачу про наявність у нього на пільгових умовах вислуги років, достатньої для оформлення пенсії за вислугою років, не роз`яснено порядок звернення із заявою про подання до пенсійного органу відповідних документів для призначення позивачу пенсії за вислугою років, що призвело до грубого порушення прав позивача на пенсійне забезпечення, тому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, що і на обґрунтування позовної заяви. Наголосив, що неправильна оцінка судом фактичних обставин у справі та неповне дослідження доказів призвело до неправильного вирішення спірних правовідносин.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

Наказом ДІВС МВС України від 29.07.2001 № 150 о/с ОСОБА_1 , призначений на посаду курсанта денного відділення Донецького інституту внутрішніх справ МВС України з 15.08.2001.

Наказом УМВД України в Донецькій області від 11.08.2005 № 248о/с призначений на посаду дізнавача відділення дізнання Дзержинського МВ УМВС України в Донецькій області з 11.08.2005.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області звільнений з ОВС України згідно п. 9 розділу ХІ Закону № 580-VIII та п. 64 «з» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 07.11.2015 № 20 о/с призначений на посаду старшого слідчого СВ Дзержинського ВП Артемівського ВП ГУНП в Донецькій області.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 10.04.2018 № 138 о/с звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII з 10.04.2018.

Отже, вислуга років позивача, станом на 10.04.2018, у календарному обчисленні склала 16 років 07 місяців 25 днів.

Відповідно до ст. 102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом № 2262-XII.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Частина 1 статті 2 вказаного закону встановлює, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до п. "б" ст. 1-2 Закону № 2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби):

б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Пунктом "а" ч.1 ст. 12 Закону № 2262-XII встановлено, що пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Обчислення вислуги років поліцейських здійснюється відповідно до Порядку № 393.

Підпунктом «а» пункту 3 Порядку № 393 визначено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, на пільгових умовах зараховується один місяць служби за три, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (№ 2262-XII), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку № 3-1 передбачено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-XII.

У постанові Верховного Суду від 28.10.2019 в справі № 200/2857/19-а суд встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків.

"...судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до витягів з наказів по надання відпусток співробітникам Дзержинського міськвідділу від 18.08.2015 № 504 та від 19.08.2014 № 431 ОСОБА_1 надавались відпустки з 07 серпня по 18 вересня 2015 року та з 07 серпня по 13 вересня 2014 року. Крім того, згідно копії відкріпного відпускного талону від 24.02.2015 № 36 ОСОБА_1 знаходилась у відпустці з 27.02.2015 по 11.03.2015.

Отже, суд апеляційної інстанції, враховуючи досліджені докази, дійшов правильного висновку, що відповідачем надано належне обґрунтування не зарахування повних періодів, визначених в довідці від 23.08.2018 № 5089/05/12-2018, до вислуги років на пільгових умовах для призначення пенсії особі, з урахуванням днів відпустки, під час яких ОСОБА_1 не брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для внесення змін до наказу від 21.12.2018 № 541 о/с про звільнення ОСОБА_1 в частині зазначення кількості вислуги років у пільговому обчисленні та задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Виходячи з наведеного, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачають можливості призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року, при наявності 24 календарних роки і більше, обчисленої на пільгових умовах.

При цьому, зазначеною вище законодавчою нормою чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17, від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 22.11.2018 у справі № 161/4876/17, від 22.01.2019 у справі № 295/10742/16-а, від 27.02.2019 у справі № 295/6454/17, від 10.07.2019 у справі № 299/509/15-а, від 25.07.2019 у справі № 806/1402/16, від 22.08.2019 у справі № 295/7220/16-а.

Таким чином, враховуючи приписи чинного законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарної вислуги років....".

Слід зазначити, що в Законі № 2262-XII не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 23 років вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності 23 років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 31 січня 2019 року в справі № 295/15121/16-а, від 19 вересня 2018 року в справі № 725/1959/17.

Суд застосовує вказані висновки Верховного суду щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах, на підставі ч.5 ст. 242 КАС України.

Суд звертає увагу позивача на те, що законодавець розмежовує такі поняття як "вислуга років" та "календарна вислуга років".

При цьому, до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії.

В той же час, для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі, а до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні Законом не передбачено.

Посилання позивача на положення пункту 3 Порядку № 393, де визначено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, - місцевим судом обґрунтовано не прийнято до уваги, оскільки ним передбачено можливість зарахувати період служби на пільгових умовах до вислуги років, а не до календарної вислуги років.

Відтак, приймаючи до уваги, що позивач звільнений від служби 10.04.2018, пенсія за вислугу років йому може бути призначена лише за наявності 23 календарних роки та 6 місяців і більше календарної вислуги років.

Проте, відповідно до його трудової книжки календарна вислуга років позивача складає 16 років 07 місяців 25 днів, отже, позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII календарної вислуги років (23 роки 6 місяців або більше), що є необхідною для призначення йому пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років.

Крім цього, згідно з довідкою відповідача від 20.12.2018 ОСОБА_1 у період з 21.07.2014 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 по 10.04.2018 був зарахований до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції.

Проте, позивач у вказані періоди перебував у відпустках.

Так, відповідно до відомостей із відпускного посвідчення № 21 (відкріпного корінця) позивач перебував у черговій відпустці за 2014 рік у період з 09.02.2015 по 17.03.2015.

Відповідно до наказу ГУНП в Донецькій області від 20.03.2017 № 140 о/с ОСОБА_1 перебував у щорічній основній оплачуваній відпустці з 18.04.2017 до 20.05.2017.

Також позивач перебував у відпустках:

- з 01.08.2016 до 31.08.2016 (наказ від 15.07.2016 № 207 о/с);

- з 03.10.2016 до 23.10.2016 (наказ від 16.09.2019 № 315 о/с);

- з 13.03.2017 до 02.04.2017 (наказ від 13.03.2017 № 126 о/с);

- з 19.10.2017 до 30.10.2017 (наказ від 09.10.2017 № 487 о/с);

- з 01.03.2018 до 03.04.2018 (наказ від 15.02.2018 № 61 о/с).

Крім цього, позивач перебував на лікарняних:

- з 09.11.2017 до 13.11.2017 (КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги», м. Торецьк, амбулаторія № 4);

- з 03.04.2018 до 06.04.2018 (КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги», м. Торецьк, амбулаторія № 4).

ОСОБА_1 своє перебування у відпустках та на лікарняних у вказані періоди не заперечує.

З цього приводу слід зазначити, що особа перебуваючи на лікарняному, втрачає працездатність, а перебуваючи у відпустці не знаходиться на службі, отже, не бере безпосередньої участі в антитерористичної операції та не виконує будь-яких завдань, пов`язаних із проведенням антитерористичної операції.

Враховуючи викладене, вищевказані періоди правомірно не зараховано ГУНП в Донецькій області позивачу до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах із зарахуванням один місяць служби за три.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відтак, інші, зазначені позивачем в апеляційній скарзі доводи, не спростовують правильних висновків суду, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права.

При цьому колегія суддів не бере до уваги посилання позивача на рішення Верховного Суду, які зазначені в апеляційній скарзі, оскільки цими рішеннями було відмовлено у відкритті касаційного провадження, а висновки щодо застосування норм права не висловлювались.

На підставі викладеного, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 200/3199/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 12 травня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук