Справа № 176/611/20
Суддя: Волчек Н. Ю.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №176/611/20
провадження №2-а/176/18/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря Коршенко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в особі сержанта поліції Горбунова Артема Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним адміністративним позовом до суду, де просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову Серії ЕАК №2249344 від 15.03.2020 року по справі про накладення на нього адміністративного штрафу у розмірі 340 грн.

В своєму позові позивач посилається на те, що 15 березня 2020 року, він, керуючи автомобілем ВАЗ 2101 н.з НОМЕР_2, рухався по місту Жовті Води та був зупинений працівником поліції. На його питання щодо причини зупинки, працівник поліції пояснив, що він порушив правила дорожнього руху, в саме, під час руху не був пристебнутий паском безпеки. Після чого інспектор попросив надати йому посвідчення водія і реєстраційні документи на транспортний засіб. У відповідь, він також попросив поліцейського надати йому відповідні докази порушення. На що, поліцейський розлютився і почав оглядати автомобіль, після чого відповідач Горбунов А.О. висунув нове обвинувачення, а саме, у автомобіля відсутні передбачені конструкцією бризговики. На його зауваження відповідач не відреагував і склав оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення. Оскільки свою провину у вчиненні правопорушення позивач не визнає та оскільки спірна постанова не містить доказів про порушення ним правил дорожнього руху, він змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 13 квітня 2020 року відкрито провадження по вищезазначеній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 23 квітня 2020 року розгляд справи було відкладено за клопотанням відповідача Горбунова А.О. у зв`язку із карантинними заходами та неможливістю прибути у судове засідання.

В судове засідання сторони не з`явились.

Від представника позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутність. Позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених вище та просив задовольнити позов.

Відповідач, сержант поліції Горбунов А.О. у судове засідання не з`явився, відзиву на позов суду не надав. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Оскільки ч. 1 ст. 286 КАС передбачено стислі строки розгляду даної категорії справ, суд не вбачає підстав для повторного відкладення розгляду справи та приймає рішення про розгляд справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксації судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на такі обставини.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2249344 від 15.03.2020 року поліцейським, сержантом поліції Горбуновим Артемом Олександровичем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КупАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Згідно із вищезазначеною постановою, «15.03.2020 року о 13 год. 22 хв. у м. Жовті Води, вул. Заводська 16/3 водій керуючи автомобілем ВАЗ 2101 днз у6022дп відсутній задній правий бризговик. Також порушив пункт правил 2.3.В пдр України ст. 121 ч. 5 не пристебнутий паском безпеки, чим порушив п.31.4.7.е ПДР - керував ТЗ у якого відсут.передб.конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризговики, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. (а.с.3)

При цьому із зміст правопорушення, викладений із застосуванням скорочень слів, що є неприпустимим та зі змісту не можливо зробити висновок, чи передбачає конструкція даного автомобіля бризговики та засоби пасивної безпеки.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого КУпАП.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП та роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення", орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Крім того, у своїй постанові від 26 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Це також слідує з закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову, а тому вину позивача у вчиненні правопорушення повинен довести саме відповідач.

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП вина є обов`язковою умовою адміністративної відповідальності, юридичний факт, який є підставою для притягнення до відповідальності.

Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI. представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ст. 96 КАС України визначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст.99 КАС України зазначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електроні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео, та звукозаписи тощо). Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

За приписами статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Варто зазначити, що будь-які докази, які б підтверджували наявність самого факту адміністративного правопорушення та винність Позивача в його вчиненні відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП відбувся з порушенням його порядку, визначеним Інструкцією та КУпАП, сама постанова, відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, складена з порушенням вимог 2, ст.283 КУпАП, та обставини викладені в ній не доведені відповідними належними та допустимими доказами, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Також, представник позивача, адвокат Лапшин В.В., звертає увагу суду на те, що спірна постанова була складена по АДРЕСА_1 тобто в квартирі цього дома, але як стверджує Позивач, що він в будинок не заходив, там не проживає, знайомих не має, і він і представники поліції були на вулиці біля машини на місці зупинки т/з, а саме напроти будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 139, 241-246, 286, КАС суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в особі сержанта поліції Горбунова Артема Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2249344 від 15 березня 2020 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , місце реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.121 КУпАП, - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Відшкодування судових витрат віднести за рахунок Держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. Волчек