Справа № 480/2072/20
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 р. Справа № 480/2072/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що в період з 28.12.1994 р. по 31.08.2017 р. він проходив службу в органах внутрішніх справ України та є учасником бойових дій, у зв`язку з чим відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. На підставі наказу Управління поліції охорони в Сумській області від 21.08.2017 р. № 289о/с позивача звільнено зі служби, однак не виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2017 рік. На звернення до відповідача з заявою про нарахування та виплату такої компенсації отримав відмову. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та зазначає, що невиплата грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2017 рік порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист. Просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що, по-перше, з огляду на те, що позивач знав про порушення своїх прав з 31.08.2017 р., коли його було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ, ним пропущено шестимісячний строк звернення до суду. При цьому будь-яких доказів наявності об`єктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом, позивачем не надано. По-друге, позивач, отримавши статус учасника бойових дій, набув додаткову пільгу, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, але рапортів чи заяв про надання такої відпустки позивач не подавав. У свою чергу, керівник органу поліції не зобов`язаний здійснювати контроль за станом використання поліцейськими чергових щорічних або додаткових відпусток та застосовувати до них заходи примусу чи спонукання використати таку відпустку. Крім того, додаткова оплачувана відпустка, яка надається учасникам бойових дій та інвалідам війни, не належить до категорії щорічних, передбачених Законом України "Про відпустки". До того ж Законом України "Про Національну поліцію" як актом спеціального законодавства чітко врегульовані питання надання поліцейським чергових і додаткових відпусток, їх тривалість і порядок оплати, а тому положення Закону України "Про відпустки" та інших актів трудового законодавства до спірних правовідносин не застосовуються. За таких обставин, не виплативши грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2017 рік, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства і в межах наданих повноважень. Просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відсутність рапортів про надання йому щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій не є підставою для невиплати відповідачем грошової компенсації за такі відпустки при звільненні позивача з органів внутрішніх справ. Крім того, що стосується строку звернення до суду з даним позовом, зазначає, що він скористався досудовим порядком вирішення спору й отримавши від відповідача відмову у виплаті компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, в межах тримісячного строку звернувся до суду за захистом своїх прав. Вважає, що дії відповідача не грунтуються на вимогах закону, а тому є протиправними.

Відповідач подав суду заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, зазначивши, що позивач проходив публічну службу в органах Національної поліції, що регламентується актами спеціального законодавства, а не перебував у трудових відносинах з відповідачем, тому трудове законодавство на позивача не поширюється. У свою чергу, у спірний період позивач проходив службу у звичайних умовах, у бойових діях та військових операціях участі не брав, а тому міг використати спірні додаткові відпустки протягом 2016-2017 років, однак своїм правом не скористався.

Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 28.12.1994 р. по 31.08.2017 р. позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, є учасником бойових дій (а.с.13). Був звільнений зі служби наказом Управління поліції охорони в Сумській області від 21.08.2017 р. № 289о/с.

Як учасник бойових дій позивач відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, однак йому не виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2017 рік.

На підставі довідки Управління поліції охорони в Сумській області від 17.02.2020 р. № 369/43/38/3/01-2020 одноденний розмір грошового забезпечення позивача в серпні 2017 року (місяць звільнення) складає 217,30 грн (а.с.8).

17.01.2020 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 31.08.2017 р.

Листом від 14.02.2020 р. № 373/43/38/4/01-2020 відповідач відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій (а.с.9).

Суд вважає, що невиплата відповідачем грошової компенсації за невикористані позивачем календарні дні додаткової відпустки є необґрунтованою та суперечить вимогам чинного законодавства з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 62 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки (ст. 92 Закону України "Про Національну поліцію").

У даному випадку позивач проходив службу в органах Національної поліції, є учасником бойових дій.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються пільги, зокрема, використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які мають статус учасника бойових дій, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Так, відповідно до частини 14 статті 10-1 цього Закону у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Таким чином, на час прийняття наказу про звільнення позивача відповідачем протиправно не було проведено з ним усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з 2016 року по 2017 рік.

Враховуючи викладене, позивач має право на виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, оскільки в період з 2016 року по 2017 рік така відпустка йому не надавалась та при звільненні компенсація не виплачувалася.

З огляду на зазначене суд не враховує доводи відповідача про те, що оскільки позивачем не було подано рапорт про надання такої відпустки, позивач не набув права на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у день звільнення зі служби, оскільки виплата такої компенсації при звільненні є обов`язком відповідача, яка, до того ж, не поставлена в залежність від наявності бюджетних асигнувань на відповідні цілі, а відтак не може бути підставою позбавлення позивача визначеного законом права на компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року N 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року N 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Пунктом 8 розділу III даного Порядку передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України після звільнення їх зі служби зберігають право на грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Таким чином, позивач має право на виплату грошової компенсації вартості за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, оскільки на час прийняття наказу про звільнення позивача така компенсація йому не виплачувалася.

Крім того, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з огляду на таке.

Судом встановлено, що виплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій не проведено з 31.08.2017 р. саме з вини відповідача - суб`єкта владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо виплати зазначеної компенсації, таке порушення є триваючим, тому право позивача щодо отримання грошової компенсації з 31 серпня 2017 року є абсолютним та не може бути обмежено шестимісячним строком, що узгоджується з нормами ч. 14 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за якою грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, виплачується у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців.

Таким чином, позивач має право на виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій без обмеження таким строком.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідач, не виплативши позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2017 рік, не дотримався вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року N 260, така бездіяльність не може відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про зобов`язання Управління поліції охорони в Сумській області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Управління поліції охорони в Сумській області (40022, м. Суми, вул. Псільська, буд. 36, 1) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Сумській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невідбуті додаткові відпустки як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з органів внутрішніх справ - 31 серпня 2017 року.

Зобов`язати Управління поліції охорони в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невідбуті додаткові відпустки як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з органів внутрішніх справ - 31 серпня 2017 року: 3042,20 грн за 2016 рік та 3042,20 за 2017 рік, всього за два роки - 6084,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Л.М. Опімах