Справа № 826/17793/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/541
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 року м. Київ № 826/17793/18

за позовомОСОБА_1
до Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-2657
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.06.2018 р. № 0-2657.

Ухвалою суду від 06.11.2018 р. відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

22.11.2018 р. відповідачем надано відзив на позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 є співвласником об`єктів нерухомого майна (в рівних частках) - нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що виникло на підставі: договору міни від 01.11.2002 р. (корпус 3 (літ. "Ж"), загальна площа - 1761, 6 кв.м. (1/1 - 880, 8 кв.м.); договору міни від 21.05.2003 р. (склад новий (літ. "К"), загальна площа 169 , 10 кв.м. ( 1 /2 - 84, 55 кв.м.).

26.06.2018 р. Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення за № 0-2657, згідно з яким ОСОБА_1 за 2017 р. нараховано податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 23 168, 4 грн.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказане рішення протиправним та просить його скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку, одним з видів діяльності позивача є надання в оренду та експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна.

Нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 здається позивачем в оренду на підставі договору від 01.01.2017 р. №010116.

Крім того, частина приміщень використовується позивачем у власній господарській діяльності - надання металообробних послуг.

Відповідно, включення будівель промисловості, що належать на праві власності, що належать на праві власності фізичній особі, з числа об`єктів нерухомості, які за законом не є об`єктами оподаткування, є порушенням Податкового кодексу щодо принципу рівності, оскільки згідно з пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України будівлі промисловості не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно.

Відповідач - Головне управління ДФС у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначив, що згідно з даними ІТС "Податковий блок" у власності позивача перебуває нежитлова нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 площею 965, 35 кв.м.

Позивач в порядку пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України з заявою до контролюючого органу щодо проведення звірки даних, в тому числі, для з`ясування наявності пільг з оподаткування, не звертався.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

За положеннями пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт "ґ").

Відповідно до п. 5.3 ст. 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Згідно зі ст. 266 Податкового кодексу України (в редакції станом на 31.12.2016 р.) -

266.1.1. Платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

266.2.1. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

266.2.2. Не є об`єктом оподаткування: є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

266.3.1. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

266.3.2. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

266.5.1. Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

266.7.1. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

266.7.2. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

266.9.1. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Системне тлумачення пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню. Прикладом цього є зокрема те, що така умова як зв`язок об`єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений пунктами "е" та "і", на відміну від пункту "є". Більш того, кожен з визначених пп. 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и")), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо).

Буквальний аналіз п. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована як "будівлі промисловості промислових підприємств". При цьому законодавець використав прислівник "зокрема", який уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, та який відноситься в даному випадку до виду будівель промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), а не до суб`єкта власності.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 р. № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Наведені положення дають підстави здійснити висновок, що застосування п. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України можливе у разі віднесення об`єктів нерухомого майна до будівель промисловості.

В даному випадку на підтвердження права власності позивача на об`єкти нежитлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , надано копії договору міни від 01.11.2002 р. (корпус 3 (літ. "Ж"), загальна площа - 1761, 6 кв.м. (1/1 - 880, 8 кв.м.); договору міни від 21.05.2003 р. (склад новий (літ. "К"), загальна площа 169, 10 кв.м. (1/2 - 84, 55 кв.м.).

Згідно з вказаними договорами жодної інформації щодо функціонального призначення нежитлових приміщень немає.

Будь-яка інформація щодо віднесення будівель до будівель промисловості згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 суду не надана

Така інформація може міститься, зокрема, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, і вноситься при реєстрації прав власності на об`єкт нерухомого майна згідно з вказаним Державним класифікатором.

За таких обставин позивачем не надано доказів для висновку про наявність у об`єкта нерухомого майна пільги щодо оподаткування, передбаченої пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

При чому, такі докази мають бути надані саме позивачем, а не відповідачем, оскільки мова йде про документацію щодо належної позивачу нерухомості.

Окремо суд зазначає, що згідно з вказаним положенням Податкового кодексу України податкова пільга стосується саме об`єктів нерухомого майна, а не їх власників незалежно від того, який статус вони мають і якими видами діяльності займаються при використанні належного майна.

За таких обставин посилання позивача на порушення принципу рівності в даному випадку не може бути визнане обґрунтованим.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення вказаним вимогам не відповідає.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 07.05.2020 р.