Справа № 140/1867/20
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/1867/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорлупівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Хорлупівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення №28/36 від 20.12.2019 про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.12.2019 рішенням Хорлупівської сільської ради №28/36 відмовлено позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з підстав, що межі земельної ділянки загальною площею 0, 7042 га в с. Пальче виходить за межі, що були обумовлені при вимірюванні та при прийнятті рішення Хорлупівською сільською радою від 07.02.2017.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням та зазначає, що за змістом статей 123, 186 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому порядку.

Вважає, що відповідач неправомірно відмовив у затвердженні технічної документації, оскільки земельна ділянка не перебувала у користуванні інших осіб, цільове призначення земельної ділянки було визначено самим відповідачем у рішенні від 07.02.2017 №11/10.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та вирішено судовий розгляд справи проводити без проведення судового засідання та виклику сторін (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву від 25.03.2020 №238 представник відповідача вимоги позивача не визнав, оскільки позивачем при розробці технічної документації були порушені попередньо обумовлені межі земельної ділянки. Крім того, затвердженим рішенням сільської ради від 16.03.2017 №12/2 Генеральним планом населеного пункту с. Пальче, змінено цільове призначення території на якій розташована вищевказана земельна ділянка гр. ОСОБА_1 на територію житлової садибної забудови.

Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хорлупівської сільської ради від 07.02.2017 №11/10 позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,80 га для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту Хорлупівської сільської ради.

За заявою позивача від 02.03.2017, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0, 7042 га в с. Пальче Хорлупівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області.

20.12.2019 Хорлупівською сільською радою прийнято рішення №28/36 "Про відмову в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки натурі(на місцевості) гр. ОСОБА_1 "

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право вирішення питань регулювання земельних відносин належить до повноважень селищної ради, як органу місцевого самоврядування.

Статтею 12 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України) передбачено, що до повноважень селищних рад у галузі земельних відносин на території селища належать:

а) розпорядження землями територіальної громади;

б) передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності та інше.

Відповідно до ч.3 ст.22 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч.1 ст.122 ЗК України, яка визначає повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.1 ст.123 вказаного Кодексу, яка визначає порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.123 вказаного Кодексу особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною 4 ст.123 вказаного Кодексу визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Статтею 25 Закону України «Про землеустрій» визначено, що документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Згідно зі ст. 30 цього Закону погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Згідно з ч.11 ст.123 вказаного Кодексу рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Відповідно до ч.14 ст.123 Кодексу підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.186-1 Кодексу підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Вирішення вказаних питань входить до безпосередніх повноважень відповідача і є вирішальним для прийняття рішення за заявою позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 24 грудня 2019 року в справі №823/1695/16.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки натурі(на місцевості) загальною площею 0,7042 га для ведення особистого селянського господарства в с. Пальче, у зв`язку із тим, що визначена земельна ділянка площею 0,7042 га виходить за межі, які були обумовлені при вимірюванні та при прийнятті рішення Хорлупівською сільською радою №11 від 07.02.2017 року, що відповідно до ч.14 ст. 123, ч.6 ст. 186-1 Земельного кодексу України є виключними підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або технічної документації із землеустрою).

При цьому, відповідачем як суб`єктом владних повноважень виконані всі умови, необхідні для прийняття рішення, а саме досліджено питання щодо відповідності поданого гр. ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, вимогам документації із землеустрою або містобудівній документації,

Таким чином, селищна рада відмовляючи у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наданні земельної ділянки у власність діяла в межах передбачених законодавством повноважень.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано жодного доказу на спростування викладених обставин, зокрема, щодо площі земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні. Натомість, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, надано до суду достатньо належних доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, суд приходить висновку, про необґрунтованість позовних вимог позивача та правомірність оскаржуваного рішення Хорлупівської сільської ради від 20.12.2019 №28/36 "Про відмову в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки натурі(на місцевості) гр. ОСОБА_1 ".

Керуючись статтями 241-246, 250, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Хорлупівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.3 розділу VI "Прикінцевих положень" КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Хорлупівська сільська рада, адреса: 45251 , Волинська обл., Ківерцівський р-н ., с. Хорлупи, вул. Зелена, 1 .

Суддя Ю.Ю. Сорока