Справа № 298/231/20
Суддя: Лютянська М. С.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/231/20
Номер провадження 2-а/298/14/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Лютянської М.С.,

при секретарі Брітовій Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області лейтенанта поліції Ненівського Віталія Вікторовичапро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області лейтенанта поліції Ненівського В.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 13 лютого 2020 року у зв`язку із поганим самопочуттям, змушений був звернутися в Закарпатську обласну лікарню ім.Новака в м.Ужгород. Приїхавши на автомобілі марки «VOLSWAGEN» моделі «TOURAN», реєстрацій ний номерний знак Словацької Республіки « НОМЕР_1 » здійснив зупинку по вулиці Новака в м. Ужгород в вільному місці для паркування. Після відвідин лікаря, підійшовши до свого автомобіля, побачив двох працівників поліції, які стояли біля транспортного засобу та складали якісь документи. Під час спілкування з працівниками поліції, на їх вимогу про надання посвідчення водія та документів на транспортний засіб він пред`явивши документи, запитав що саме вони пишуть, працівник поліції зазначив, що транспортний засіб стоїть на перехресті вулиць, що є порушенням правил дорожнього руху. 24 лютого 2020 року на адресу позивача надійшла постанова про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №604108. Постанову інспектор виніс без складання протоколу про порушення правил дорожнього руху зазначивши про порушення позивачем ч.1 ст.126 та ч.1 ст.122 КУпАП та наклав штраф в розмірі 425 грн. зазначивши в постанові, що позивач порушив правила зупинки на перехресті та не надав посвідчення водії і документи на транспортний засіб (при цьому дані посвідчення водія та на транспортний засіб зазначені в постанові). Позивач звернувся в Закарпатське обласне управління поліції для з`ясування обставин складання постанови серії ДП018 №604108. Під час з`ясування, виявилось, що щодо нього складена ще одна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕАК №2102795, складеному інспектором 1-ої роти 1-го батальйону УПП в Закарпатській області сержантом Рішко Я.М., винесена в той же день за це ж порушення та різницею в 10 хвилин. Позивач вважає, що відповідач при здійсненні провадження у справі діяв неправомірно, оскільки допустив суттєві процесуальні порушення та порушення його прав. На підставі наведеного просить позов задовольнити, постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі, позов підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає положенням ст. 205 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відносно позивача відповідач виніс постанову серії ДПО18 №604108 від 13 лютого 2020 року, згідно якої ОСОБА_1 ставиться в вину те, що 13 лютого 2020 року, о 14.13 год., в м. Ужгород на перехресті вулиць Новака-Капушанська, здійснив зупинку на вказаному перехресті, не пред`явив для перевірки посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126, ч.1 ст.122 КУпАП. Цією ж постановою відповідач наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених частинами перша, друга і четверта статті 126 КУпАП.

Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові (постанова Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340).

Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що останній вимог Правил дорожнього руху не порушував, надав працівникам поліції для перевірки посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно ст. 19 ч. 1 п. 1 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як роз`яснює п. 3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1,2 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Відповідно до ст. 77 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Ч. 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину, в судове засідання відповідач не з`явився і не довів порушення позивачем Правил дорожнього руху України та правомірність прийнятого ним рішення по справі. Відтак суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і визнає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню.

З врахуванням того, що при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

позов ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області лейтенанта поліції Ненівського Віталія Вікторовичапро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 604108 від 13 лютого 2020 року, винесену інспектором взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції Ненівським В.В. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча М.С. Лютянська