Справа № 404/2711/20
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/2711/20
Номер провадження 2-а/404/244/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року місто Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, лейтенанта поліції Подоляна Віктора Васильовича (місцезнаходження: 25030, місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, будинок № 22Б), про визнання комплекс дій превентивного характеру протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом в якому позовні вимоги викладені наступним чином: визнати комплекс дій превентивного характеру, застосованого інспектором Управління патрульної поліції в Кіровоградській області летейнантом поліції Подоляном ОСОБА_2 , що полягали у формі зупинення автотранспортного засобу марки «BMW» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , вимоги щодо перевірки документів, що посвідчують особу водія, та документів, що підтверджують право користування транспортним засобом та застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають фінкції фото-і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, протиправними.

Посилається на те, що 22 лютого 2020 року 20:31 год. по проспекту Винниченка позивач керував транспортним засобом марки BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 і був зупинений екіпажем Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. В подальшому як зазначено в позові, до позивача підійшов співробітник поліції, попередньо представившись летейнантом поліції Подоляном В.В. та повідомив про зупинку на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», оголосивши вимогу пре`явити документи, що посвідчують особу водія та підтвердження права користуванння зупиненим автотранспортним засобом. Надалі, позивачу було вказано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та складено відносно останнього два протоколи про адміністративні правопорушення, а саме: протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відмовою пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за фактом невиконання вимоги поліцейського про зупинку та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у зв`язку з порушенням вимог статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення внаслідок відмови пред`явити запитувані документи.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 року справу передано на розгляд Кіровського районного суду міста Кіровоград на підставі пункту 2 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України в зв`язку з непідсудністю Кіровоградському окружному адміністративному суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями за номером № 404/2711/20, номер провадження 2-а/404/244/20, визначено суддю Кулінка Л.Д. для розгляду справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами пункту 19 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Позивач при зверненні з адміністративним позовом до суду посилається на норми статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, пукнтом 1 частини першої якої визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, лише статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Саме вказана стаття визначає можливість звернення до суду з позовом щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності та передбачено, що за наслідками розгляду справи в даній категорії справ може бути винесено рішення про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення, чи скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення регулюється статтею 267 Кодексу України про адміністративне правопорушення, згідно якої адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду. Оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення не зупиняє їх виконання.

Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій чи бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Розгляд питання правомірності дій відповідача щодо проведення поліцейських заходів в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Крім того, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не породжує для позивача будь-яких обов`язків, він не є рішенням суб`єкта владних повноважень, за яким виникають негативні наслідки для особи щодо притягнення його в подальшому до адміністративної відповідальності, а тому не підпадає під визначення рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Стаття 260 Кодексу України про адміністративні правопорушення за своєю диспозицією застосовується як спосіб припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення, в ході якої відбувалось зупинення автотранспортного засобу позивача, вимоги щодо перевірки документів, що посвідчують право на користування тарнспорнтим засобом, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають фінкції фото-і кінозйомки, відеозапису, здійснювався Кіровським районним судом міста Кіровограда. За результатами розгляду винесені постанови Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11.03.2020 року (справи про адміністративне правопорушення № 404/1296/20 та 404/1297/20), в яких надавалась правова оцінка діям поліцеських, чим і обгрунтовувались прийняті судові рішення.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності вирішуються в порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення, а тому і дії однієї зі сторін щодо формування доказів на обґрунтування своєї позиції можуть бути заперечені лише під час розгляду справи в порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, або безпосередньо під час винесення судового рішення за результатами розгляду такої справи.

Отже, вимоги позивача про визнання комплексу дій превентивного характеру, що полягали у формі зупинення автотранспортного засобу марки «BMW» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , вимоги щодо перевірки документів, що посвідчують особу водія, та документів, що підтверджують право користування транспортним засобом та застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, підлягають оцінюванню на відповідність їх закону лише в контексті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, в ході якого перевіряється законність та обґрунтованість вжитих заходів, дотримання порядку їх проведення. В сукупності оцінка таких дій є одним з критеріїв законності притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тлумачення поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» наведено у правових позиціях Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 22 березня 2018 року в справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року в справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року в справі № 9901/497/18. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» необхідно розуміти в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Задля забезпечення права сторони відповідно до частини другої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд, доступ до суду забезпечується розглядом справ про адміністративні правопорушення, наявність чи відсутність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється судовими рішення у справі про адміністративне правопорушення, неправомірність дій осіб під час затримання чи збору доказів - в спосіб: звернення до правоохоронних органів щодо вчинення злочину.

Враховуючи викладене, спір щодо цих дій не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому суддя вважає за необхідне, відмовити позивачу у відкритті провадження в адміністративній справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статями 2, 5, 19, 170, 248, 256, 294, 295 КАС України, суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) у відкритті провадження в справі за його адміністративним позовом, до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, лейтенанта поліції Подоляна Віктора Васильовича (місцезнаходження: 25030, місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, будинок № 22Б), про визнання комплекс дій преввентивного характеру протиправними.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.05.2020 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка