Справа № 420/7193/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/7193/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Грабівське» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року, (суддя Завальнюк І.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 27 січня 2020 року) по справі за адміністративним позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Грабівське» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2019 року СТОВ «Грабівське» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про скасування постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області від 20.05.2019 № 116894 про накладення на СТОВ «Грабівське» адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року в задоволенні цього адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням СТОВ «Грабівське» подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин справи та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області від 20 травня 2019 року №116894 про накладення на СТОВ «Грабівське» адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700,00 грн.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не було враховано, що згідно п. 6.1., 6.3. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія. Тому сам нормативний акт не передбачає обов`язковість обладнання транспортного засобу тахографом, а вимагати протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу можливо лише за умови його наявності у випадку обов`язковості його встановлення. Також, згідно п. 5 (пп. 1, 4) Наказу про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, зазначається, що Державній службі України з безпеки на транспорті необхідно забезпечити, зокрема, здійснення перевірок дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, встановлених Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим цим наказом. Отже, здійснення перевірок щодо наявності встановлених тахографів потрібно проводити виключно на транспортних засобах, якими здійснюються міжнародні автомобільні перевезення.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.03.2019 за місцем проведення перевірки а/д Н-16 40 км / 170 км співробітники Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на підставі направлення на рейдову перевірку від 25.03.2019 р. № 004464, згідно графіку проведення рейдових перевірок у періоді 25.03.2019-31.03.2019, провели рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів транспортного засобу КАМАЗ, д/н НОМЕР_1 , який належить СТОВ «Грабівське» та був під керуванням водія ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт №135792 від 28.03.2019 р..

Перевіркою встановлено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема надання послуг з перевезення вантажу за відсутністю протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

У графі «пояснення водія про причини порушень» вказано, що водій з актом ознайомився, про що проставлено підпис.

Згідно запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та / або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26.04.2019 №7270/32/247 представнику СТОВ «Грабівське» запропоновано прибути 20.05.2019 з 14-00 по 17-00 год. до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області для участі у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільним транспорт зафіксованого, серед іншого, актом №135792 від 28.03.2019.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області винесено постанову №116894 від 20.05.2019 про застосування адміністративно-господарського штрафу до СТОВ «Грабівське» за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в сумі 1700 грн.

Не погоджуючись з Постановою про накладення адміністративно-господарського штрафу, СТОВ «Грабівське» звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову СТОВ «Грабівське» суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні перевірки були відсутні протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, тому правомірним є застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу за здійснення перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з приписами частини 2 статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

За пунктом 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

У статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з статтею 6 указаного Закону державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Порядок про здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень.

Пунктом 4 Порядку №1567 визначено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдова перевірка здійснюється на підставі щотижневого графіка. Рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення (пункти 12, 17 цього Порядку).

Відповідно до пунктів 14, 15 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення рейдової перевірки суб`єкта господарювання перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

До таких згідно із пунктом 3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року №385, відносяться протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнені тахокарти у кількості, передбаченому ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Такі документи повинні мати при собі водії транспортних засобів, що здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами з повною масою понад 3,5 тонн.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

На підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року N 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» розроблено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 N 340.

Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (п.1.1).

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (п.1.2).

Це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються:

фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв;

під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій; для потреб Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, а також Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Міністерства охорони здоров`я України;

сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств (п.1.4).

Згідно з пунктом 1.5 Положення № 340 тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на транспортний засіб (далі - ТЗ) для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.

Відповідно до пункту 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Приписами пункту 6.2 Положення № 340 встановлено, що облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Згідно з п. 6.3 Положення водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Отже, колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, а водій, який керує таким ТЗ, у разі відсутності тахографа повинен вести індивідуальну контрольну книжку водія, наявність якої є обов`язковою.

Посилання апелянта на те, що пунктами 6.1, 6.3 Положення №340 не поширюють свою дію на спірні правовідносини, оскільки належний позивачу транспортний засіб використовувався СТОВ «Грабівське» для перевезення вантажу для власних потреб в межах України і через це ТЗ не зобов`язаний бути облаштованим тахографом, а водій, який керує таким ТЗ, не повинен вести індивідуальну контрольну книжку водія, є помилковими. Адже з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб КАМАЗ, д/н НОМЕР_1 , відповідно має масу без вантажу більше 9 тон, тому загальна маса очевидно складатиме вагу понад 3,5 тон та пункт 6.1 Положення містить імперативну норму про те, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Пункт 1.4 Положення №340 має вичерпний перелік випадків виключення з цього правила, але в розглядуваному спорі вони відсутні.

Твердження апелянта стосовно того, що перевірка тахографу здійснюється виключно на транспортних засобах, які здійснюють міжнародні автомобільні перевезення також є необґрунтованими, оскільки під час рейдової перевірки перевіряється, зокрема, додержання режиму праці та відпочинку. Це в свою чергу встановлюється внаслідок перевірки картки водія до цифрового тахографу. Відтак, перевірка наявності встановлених тахографів (пп. 4 п. 5 Положення №340) та перевірка наявності картки водія не є рівноцінним за значенням, адже в першому випадку перевіряється безпосередня наявність технічного пристрою в автомобілі, а в другому - дотримання режиму роботи водія.

Також, слід підкреслити, що СТОВ «Грабівське» здійснювало перевезення, використовуючи найманого працівника.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував.

У зв`язку з цим, за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова відповідача щодо позивача ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та прийнята з урахуванням усіх фактичних обставин, без порушень прав позивача.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга СТОВ «Грабівське» задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу СТОВ «Грабівське» залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов