Справа № 344/5573/20
Суддя: Бородовський С. О.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/5573/20
Провадження № 2-а/344/225/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря Єрмак М.О.,

представників позивача Думенко В.П., Рибачук В.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

адвоката Синишин П.Є.,

перекладача Вишневська-Попович Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні із застосуванням відеоконференції в залі суду справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області до громадянина Ісламської Республіки Пакинстан ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,-

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що 08.11.2019 року під час здійснення заходів по виявленню іноземців та осіб без громадянства, які знаходяться на території України нелегально, чи в інший спосіб порушують законодавство України у сфері міграції, в рамках проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за дотриманням міграційного законодавства під умовною назвою «Мігрант» працівниками відділу у справах іноземців, осіб без громадянства та запобігання нелегальній міграції Управління ДМС України в Івано-Франківській області в закладі громадського харчування «Кафе ЕССЕ», що знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд 3 був виявлений громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході перевірки документів, відповідач пред`явив довідку про звернення за захистом в Україні №008482 виданої на його ім`я ГУ ДМС у Харківській області. З метою встановлення дійсності вказаної довідки та правових підстав перебування на території України відповідача доставлено до УДМС в Івано-Франківській області, що розташоване адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Ак. АДРЕСА_1 , 29 та проведено відповідну перевірку. Встановлено, що довідка про звернення за захистом в Україні №008482 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не видавалась, та вказаний документ може містити ознаки підроблення. Окрім того встановлено, що відповідач прибув в Україну з метою навчання в ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет». На цій підставі відповідач був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 терміном дії до 01/10/2019. Відповідач протягом останніх 6 місяців до затримання перебував у місті Івано-Франківську, що свідчить про те, що навчання у вказаному навчальному закладі мало формальний характер та слугувало способом легалізуватись на території України. Разом з тим, після закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 , в порушення вимог пункт постанови КМУ від 25 квітня 2018 року № 322 «Про затвердження зразка технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», відповідач територію України не залишив, та в незаконний спосіб, скориставшись послугами невстановленої особи, виготовив довідку про звернення за захистом в Україні. Вказаний факт свідчить про те, що відповідач не мав наміру залишати територію України та в подальшому планував незаконно перебувати в Україні. Діючий паспортний документ, що дає право на виїзд з України у відповідача був відсутній. 08.11.2019 відповідача було поміщено до Волинського ПТПІ. 11.11.2019 рішенням Івано-Франківського міського суду позовні вимоги задоволено, та прийнято рішення примусово видворити за межі України громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 18.12.2019 року Восьмим апеляційним адміністративним судом рішення Івано-Франківського міського суду від 11.11.2019 року в адміністративній справі №344/20036/19 в частині позовних вимог щодо примусового видворення за межі України громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було скасовано. У решті, рішення Івано-Франківського міського суду від 11.11.2019 в адміністративній справі залишено без змін, вирішено затримати громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців. Відповідно до повідомлення Волинського ПТПІ, 20.12.2019 відповідач звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні до УДМС України у Волинській області. Відповідно до повідомлення УДМС України у Волинській області від 06/02/2020 було прийнято рішення про відмову Відповідачу в оформлені документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. З метою ідентифікації відповідача 29.11.2019 УДМС в Івано-Франківській області було направлено відповідний запит до Посольства Ісламської Республіки Пакистан в Україні за вихідним номером 10487/26.2-19. У зв`язку із відсутністю відповіді, 09.01.2020 (вихідний 2601.5.2-164/26.2-20), 04.02.2020 (вихідний номер № 2601.5.2-833/26). 31.03.2020 року (вихідний номер 2601.5.2-2123/26.2-20) відповідні запити було надіслано до Посольства Ісламської Республіки Пакистан в Україні повторно. Однак, станом на 30.04.2020 жодної офіційної відповіді не отримано. Відповідно до листа Волинського ПТПІ (04-01/506 від 29.04.2019) відповідачу було запропоновано та надано можливість самостійно звернутися дипломатичного представництва чи консульської установи Ісламської Республіки Пакистан, заповнити та направити анкету для оформлення свідоцтва на повернення однак отримано відмову. Зазначене свідчить, що УДМС в Івано-Франківській області вжито визначених законодавством заходів щодо ідентифікації відповідача проїзним документом для повернення в країну громадянської належності. Вказані факти свідчать про наявність умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити видворення чи реадмісію особи, а саме: відсутність співпраці відповідача під час процедури його ідентифікації та неодержання від країни громадянської належності іноземця або країни походження (громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи. Позивач просив продовжити строк затримання громадянина Ісламської Республіки Пакинстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців.

Відповідача повідомлено судом про відкриття провадження, порядок та умови реалізації прав, в спосіб встановлений процесуальним законодавством, суду не подано відзиву на позов чи його заперечення. 30/04/2020 судове засідання з розгляду вказаної справи відкладено на 04/05/2020 за клопотанням представника позивача адвоката Самолюк В.В., з метою забезпечення можливості надання суду відзиву на позовну заяву, таким чином судом вжито всіх заходів передбачених процесуальним законодавством, для забезпечення реалізації прав сторін.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Представником ОСОБА_2 надано пояснення про те, що встановлено, що довідка про звернення за захистом в Україні відповідачу не видавалась, відповідач навчався на території України, посвідка на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 припинила дію 01/10/2019, таким чином відповідач незаконно перебуває на території України, органом міграційнойної служби вчинено всі передбачені дії для ідентифікації особи, зокрема направлено запити, в встановлений строк в 6 місяців відповіді на запити не отримано, відповідач відмовляється від співпраці для його ідентифікації, не звернувся самостійно до консульської установи.

Представник відповідача адвокат Самолюк В.В. в судове засідання призначене на 04/05/2020 не прибув, клопотань щодо реалізації прав до початку розгляду в вказаному судовому засіданні не подано, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомлено. При цьому представника позивача не було обмежено в праві брати участь в засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, чи з трансляцією з будь-якого іншого приміщення.

В свою чергу до першого судового засідання адвокатом Самолюк В.В. подано клопотання про відкладення розгляду справи на період дії карантинних заходів.

Заслухавши учасників справи судом відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

Так, за змістом ч.2 ст. 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Таким чином процесуальним законом передбачено пришвидчений розгляд справи, саме для забезпечення інтересів відповідача та запобіганню неправомірному утриманні особи в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Враховуючи наведене ухвалою суду забезпечено право на захист відповідача та надання йому професійної правової допомоги, шляхом залучення представника з Івано-Франківського місцевого центру надання вторинної правової допомоги.

Представник відповідача адвокат Синишин П.Є. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, з тих підстав, що органом не підтверджено здійснення всіх необхідних заходів для ідентифікації особи в термін встановлений попереднім судовим рішенням.

Відповідач в судовому засіданні не надав пояснень по суті позовних вимог, просив забезпечити йому перекладача з мовного діалекту, яким він володіє. В свою чергу в судовому засіданні відповідач демонстрував знання та розуміння англійської мови, отримав необхідну інформацію за здійсненим перекладачем перекладом, вибірково, на власний розсуд та за власним вибором, реагував на звернення до нього та надану йому інформацію, після оголошення перекладеної інформації висловлював заперечення.

Представник позивача вказані вимоги заперечив з тих підстав, що відповідач є громадянином Ісламської Республіки Пакистан, державною мовою якої є англійська мова, також відповідач навчався в Україні в вищому навчальному закладі, навчання для іноземців в якому проводиться виключно англійською мовою, окрім цього відповідач брав участь в попередньому судовому розгляді в листопаді 2019 року, надавав пояснення англійською мовою, на рішення суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу, відповідач в жодному засіданні та в апеляційній скарзі не зазначав, що не володіє англійською мовою.

Процесуальним законодавством, передбачено спеціальні скорочені строки розгляду даної категорії справ, судове засідання було неодноразово відкладено для реалізації прав відповідача. В ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено заборону зловживання правами, передбаченими в конвенції.

Поняття «зловживання» представлене в статті 17 та статті 35 §3 (a) (зловживання правом на індивідуальне звернення). Вона посилається на своє звичайне значення відповідно до загальної теорії права, а саме - шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене (Miroпubovs і інші проти Латвії, §§ 62 та 65; S.A.S. проти Франції [ВП], § 66).

Порушення принципу змагальності та диспозитивності адміністративного процесу, затягування судового розгляду необґрунтованими клопотаннями та скаргами не гарантовано відповідачу національним законом та міжнародно-правовими зобов`язаннями України, а тому не забезпечуються судом.

Судом встановлено наступні обставини.

11/11/2019 рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області вирішено адміністративний позов задовольнити, примусово видворити за межі України громадянина Ісламської Республіки Пакинстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в країну походження Ісламську Республіку Пакинстан, затримати громадянина Ісламської Республіки Пакинстан ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на шість місяців.

18/12/2019 Постановою Восьмого апеляційного адміністратвиного суду апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо примусового видворення за межі України громадянина Ісламської Республіки Пакинстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в країну походження Ісламську Республіку Пакинстан скасувати та в цій частині прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. В решті рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області залишити без змін.

08/11/2019 рішенням Івано-Франківського МВ УДМС України в Івано-Франківській області відповідача поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, за адресою: с. Журавичі, Ківерцівського району, Волинської області.

Матеріалами справи встановлено, що органом державної міграційної служби неодноразово надсилались запити до Посольства Ісламської Республіки Пакистан з метою ідентифікації відповідача.

Згідно відповіді Директора ВПТПІ Демчук В. від 29/04/2020 орган державної міграційної служби повідомлено про те, що з відповідачем неодноразово проводились бесіди щодо заповнення анкет для можливості оформлення документів, які посвідчують особу та надають право на перетин державного кордону, від заповнення вказаних анкет іноземець категорично відмовляється.

Відповідно до повідомлення від 15/01/2020 відповідач звертався із заявою до УДМС України у Волинській області про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, за результатами розгляду заяви прийнято рішення про відмову в оформлені документів, станом на 25/02/2020 інформація щодо оскарження зазначеного рішення відсутня.

Судовим рішенням в адміністративній справі, яке набрало законної сили, встановлено, що відповідач перебуває на території України нелегально та не має правових підстав для перебування в Україні.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем вживалися заходи з метою ідентифікації відповідача шляхом надсилання відповідних запитів, однак запитувана інформація не одержана та для її отримання необхідний додатковий час. Крім того, співпраця зі сторони відповідача під час процедури його ідентифікації відсутня. Вказане становить визначені ч. 13ст. 289 КАС України умови, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011.

Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 11ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Тобто, такий захід, як затримання може бути застосований до іноземця або особи без громадянства судом строком на шість місяців, однак, за наявності умов, що визначені процесуальним законодавством.

Крім того, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 12ст. 289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з ч.13 ст. 289 КАС України передбачено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Із змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземця та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягають обставини щодо неможливості ідентифікації іноземця або особи без громадянства та неможливість забезпечення примусового видворення.

Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі - органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі - СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання регламентовано Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженоїнаказом МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150.

У відповідності до пункту 1 Розділу VІ «Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців» вказаної Інструкції №353/271/150 якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України, орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомо мості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

В свою чергу відсутність співпраці з боку відповідача під час процедури його ідентифікації, є визначеними ч. 13ст. 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи.

Також, враховуючи, що відповідачу відмовлено в оформленні документів про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, рішення не оскаржено відповідачем, відсутні правові підстави для перебування на території України.

У підпункті «f» п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Законодавством чітко встановлено максимальний строк утримання іноземця в ПТПІ, який у даному випадку не порушено, що дає змогу міграційному органу виконати всі положення законодавства для виконання рішення суду про видворення іноземця за межі України.

З урахуванням наведеного, з огляду на відсутність у відповідача документа, що дає право перебування на території України та відсутність документа, що посвідчує та дає змогу ідентифікувати його особу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити;

продовжити строк затримання громадянина Ісламської Республіки Пакинстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців, тобто до 04/11/2020 включно.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Бородовський С.О