Справа № 295/3516/20
Суддя: Слюсарчук Н. Ф.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/3516/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з Давиденко Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектор 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенант поліції Прокопчук Віктор Олександрович, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.03.2020 року відносно нього була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. У постанові зазначено про те, що позивач 10.03.2020 року о 16 год. 40 хв., керував автомобілем з причепом в м. Житомирі по вул. Жуйка 28, марки Граніт - 300 д/н НОМЕР_1 , не мав при собі полісу (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 г ПДР.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказав, що вважає дану постанову незаконною, вказує що не порушив правил дорожнього руху, під час руху автомобіля в останнього були ввімкнені фари ближнього світла поза населеним пунктом, а також надавав інспектору для огляду документи: посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, поліс страхування відповідно до ПДР. Позивач надавав свої пояснення інспектору поліції, але вони до уваги не були взяті та відносно позивача інспектором було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд скасувати постанову інспектора від 10.03.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв про можливий розгляд справи в його відсутності на адресу суду не надав.

Відповідно до п. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., що підтверджується постановою інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенант поліції Прокопчук В. О. від 10.03.2020 року.

У своїх позовних вимогах позивач вказував про те, що він, дійсно, 10.03.2020 року, керував транспортним засобом з причепом в м. Житомирі по вул. Жуйка 28, марки Граніт - 300 д/н НОМЕР_1 , однак ніяких Правил дорожнього руху не порушував.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно вимог ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При винесенні постанови інспектором повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ухвалою суду від 26.03.2020 року відповідачу запропоновано подати письмові заперечення проти заяви та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Відповідач, в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду, а ні письмових заперечень проти позову, а ні DVD-R диску на якому мало б бути зафіксовано відео процедури складання на позивача оскаржуваної постанови від 10.03.2020 р., а також пояснення позивача. Відсутність при розгляді справи в суді вищевказаних доказів не доводить законність та правомірність прийнятої відповідачем постанови.

Будь-яких інших доказів, що підтвердили б вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП України в матеріалах справи немає. Тобто, викладені позивачем в позовній заяві доводи стосовно своєї не винуватості відповідачем не спростовані. Таким чином, прийнята відповідачем постанова є протиправною і підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови від 10.03.2020 р. винесеної постановою інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенант поліції Прокопчук В. О. за ч.1 ст. 126 КУпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Згідно частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Потійчук О. В. на підставі договору № 13/03/2020 від 13 березня 2020 року.

На підтвердження викладених у заяві вимог, представником було надано лише договір про надання правової допомоги № 13/03/2020 від 13 березня 2020 року, укладений між адвокатом Потійчук О. В. та клієнтом ОСОБА_1 та актом виконаних робіт від 19.03.2020 року всього на суму 3500 грн. (а.с. 12). Разом із тим, документів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо) позивачем суду надано не було.

Таким чином, на переконання суду, позивачем не надано доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 7, 125, 126, 222, 245, 247, 251, 252, 268, 284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статями 5, 6, 47, 49, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 134, 139, 143, 242-246, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАК №2226440 по справі про адміністративне правопорушення від 10.03.2020 року, складену Інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенант поліції Прокопчуком Віктором Олександровичем та закрити провадження по справі.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Богунський районний суд міста Житомира до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Інспектор 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенант поліції Прокопчук Віктор Олександрович (юридична адреса: м. Житомир, вул. Покровська, 96 );

Третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, (юридична адреса: м. Київ,, вул. Федора Ернста, 3).

Суддя Н.Ф. Слюсарчук