Справа № 243/1716/20
Суддя: Мінаєв І. М.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 243/1716/20
Єд. унік. № 2-а/243/37/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

за участю секретаря судового засідання Малиновської І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Керанчука В.Б.,

представника відповідача Семібратової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Слов`янську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови інспектора БПП в м. Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області, мотивуючи свої вимоги порушенням такими протиправними діями суб`єкта владних повноважень його прав та законних інтересів щодо незаконного притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що 15 лютого 2020 року о 22-45 год. у м. Слов`янську Донецької області він перебував у якості пасажира в автомобілі марки ВАЗ-2101 державний номер НОМЕР_1 , цей автомобіль належить Цівковському. Керував транспортним засобом марки ВАЗ-2101 державний номер НОМЕР_1 його знайомий ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що він був у стані алкогольного сп`яніння. Біля будинку № 7 по вул. Д. Галицького м. Слов`янська Донецької області ОСОБА_2 став заїжджати на стоянку автомобілів та зачепив автомобіль таксі, оскільки була ожеледиця автомобіль посунувся по льоду. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вийшли з машини та стали розмовляти з власником таксі, який запропонував їм заплатити йому 5000 грн., на що він сказав, що це дуже багато, оскільки у нього був пошкоджений лише бампер, а також запропонував зустрітися вранці наступного дня. Після цього власник таксі сказав, що буде викликати поліцію і подзвонив до поліції. ОСОБА_2 на таксі поїхав додому, а він був біля машини марки ВАЗ-2101 державний номер НОМЕР_1 . Коли приїхали поліцейські, то водій таксі відійшов з ними в сторону і вони про щось розмовляли. Після чого вони підійшли до нього і таксист став казати, що керував автомобілем він. Поліцейські стали вимагати від мене документи, оскільки водійських прав у нього немає, то він дав їм свій паспорт та технічний паспорт на автомобіль. Після чого поліцейські склали постанову відносно нього про керування автомобілем без водійського посвідчення, протокол за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а також протокол про ДТП. Він їм казав, що за кермом автомобіля під час руху і скоєння ДТП був його знайомий, але такі пояснення їх не влаштовували.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача адвокат Керанчук В.Б., який діє на підставі договору про надання правової допомоги у суді б/н від 20.02.2019 р., у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 не має водійського посвідчення, але він добровільно погоджується возити ОСОБА_1 Зайцев ОСОБА_3 раніше вже керував автомобілем ВАЗ-2101 державний номер НОМЕР_1 . Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП склали відносно ОСОБА_1 , однак немає відеозапису, з якого б вбачалось, що ОСОБА_1 був за кермом автомобіля. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача Семібратова Д.О., яка діє на підставі довіреності юридичної особи № 22081/41/3/01-2019 від 20.12.2019 р., у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що позивачем було здійснено порушення Правил дорожнього руху, за що і було притягнуто до адміністративної відповідальності. На місті ДТП інший учасник ОСОБА_4 прямо вказав на ОСОБА_5 як на особу, яка керувала цим автомобілем. Зайцев був присутнім на місті під час оформлення протоколів та постанов поліцейськими, але жодних пояснень, що він був за кермом, не надав. Зі слів свідка ОСОБА_6 також відомо, що на місці винесення постанови Почтарьов пропонував Зайцеву повідомити неправдиві відомості про нібито керування ним автомобілем, але той відмовився, бо він тільки навчається на курсах водіїв та побоювався свого батька.

Окрім того, представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються. На обґрунтування такої позиції представник відповідача зазначає, що факт керування транспортним засобом саме позивачем підтвердився на місці розгляду, поясненнями другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 , його пояснення зафіксовано, як на камеру поліцейського так і відображені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 317749 за ст. 124 КУпАП.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об?єктивно оцінивши докази, надані позивачем та відповідачем, суд встановив наступне.

Постановою від 16.02.2020 року серії ДПО18 № 773070, винесеною інспектором взводу № 2 роти № 1 БПП в м. Краматорську та Слов?янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Євсейчик Д.В. до водія транспортного засобу ОСОБА_1 на підставі розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення застосовано за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. При викладенні суті скоєного правопорушення у постанові зазначено, що ОСОБА_1 15.02.2020 року о 22 год. 45 хв. у м. Слов`янську по вул. Д. Галицького, буд. 7, керуючи транспортним засобом ВАЗ-2101 державний номер НОМЕР_1 був учасником ДТП, не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних ТЗ, а також не мав при собі водійського посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1 а, ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 19).

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, ст.280 КУпАП закріплено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.122, ст.126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 10 Інструкції визначено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення, зміст якої повинен відповідати ст. 283 КУпАП, а саме: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Представник відповідача Семібратова Д.О. у відзиві на позовну заяву вказала, що при винесенні постанови оцінувалися як докази: пояснення другого учасника дорожньо-транспортної пригоди Костюка І.С., чиї пояснення зафіксовано як на камеру поліцейського, так і відображені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, протокол серії ДПР18 № 317749, та ненадання ОСОБА_1 на вимогу поліцейського документів - посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування.

ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав, що не надав працівникам поліції посвідчення водія та поліс обов`язкового страхування, оскільки він не керував вищезазначеним транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 15.02.2020 року приблизно о 22-45 год. він сидів у своєму автомобілі KIA Cerato державний номер НОМЕР_2 , який стояв припаркований на стоянці біля будинку № 7 по вул. Д. Галицького м. Слов`янська Донецької області, автомобіль марки ВАЗ-2101 державний номер НОМЕР_1 , заїжджаючи на стоянку, спричинив пошкодження його автомобілю. В автомобілі ВАЗ-2101 державний номер НОМЕР_1 знаходилися два чоловіки, за кермом автомобіля був ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Після ДТП вони намагалися вирішити мирним шляхом дану ситуацію, однак не дійшли згоди, у зв`язку з чим він викликав працівників поліції. ОСОБА_7 весь час після приїзду поліцейських був поруч з ними. На місті він чув як Почтарьов пропонував цьому хлопцю повідомити поліцейським, що нібито він був за кермом, а не Почтарьов, але той відмовлявся, казав що його буде лаяти батько та він ще тільки навчається на курсах водіїв.

Покази свідка ОСОБА_4 є чіткими, послідовними та відповідають обставинам, зафіксованих на відеозаписі нагрудної камери поліцейського (а.с. 21), який було досліджено в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_4 , який був учасником цього ДТП, пояснив, що під час скоєння ДТП автомобілем марки ВАЗ-2101 державний номер НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_1 . Саме ці докази було оцінено інспектором при винесенні постанови.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він та ОСОБА_1 сусіди, ОСОБА_1 дає йому керувати автомобілем коли сам перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Раніше його вже притягували до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без водійського посвідчення. 15.02.2020 року приблизно о 19-20 год. він керував автомобілем, ОСОБА_1 був пасажиром. Рухаючись в сторону мікрорайону Хімік по вул. Д. Галицького сталася ДТП. Він та ОСОБА_1 вийшли з машини та стали розмовляти з власником таксі, який запропонував їм заплатити йому 5000 грн., однак це дуже багато, оскільки у нього був пошкоджений лише бампер. Після чого він пішов додому ще до приїзду працівників поліції, оскільки боявся що його буде лаяти тато. ДТП сталася з його вини, працівники поліції до нього не приїжджали, у відношенні нього адміністративного протоколу не складали, до адміністративної відповідальності його не притягували.

З урахуванням пояснень ОСОБА_2 про відсутність у нього посвідчення водія, відеозапису нагрудної камери поліцейського (а.с. 21), який було досліджено в судовому засіданні, з якого вбачається, що після ДТП ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 весь час перебували біля автомобіля ВАЗ-2101 державний номер НОМЕР_1 , свідок ОСОБА_2 не залишав місця ДТП та ніяких пояснень щодо перебування за кермом автомобіля саме ОСОБА_2 не давали, пояснень щодо розміщення осіб в автомобілі ВАЗ-2101 державний номер НОМЕР_1 після ДТП, зокрема, перебування ОСОБА_1 на пасажирському сидінні оцінюються судом як спосіб захисту.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови серії ДПО18 № 770370 від 16.02.2020 року у справі про адміністративне правопорушення позивачем суду не надано.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем надано належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 дій, які слугували підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП.

Проаналізувавши обставини справи та надані сторонами докази суд приходить до висновку про законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та необґрунтованості заявленого позову ОСОБА_1 в частині необхідності скасування постанови.

Керуючись статтями 7, 9, 126, 245, 251, 268, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 3, 9, 10, 11, 72, 77, 90, 242, 245-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 773070 від 16.02.2020, складену інспектором взводу 2 роти 1 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП лейтенантом поліції Євсейчик Дмитром Віталійовичем відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першому апеляційному адміністративному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення, початок перебігу такого строку з дня, наступного після закінчення карантину, встановленого Постановою Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Повний текст судового рішення виготовлено 07.05.2020 року.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв