Справа № 460/2454/20
Суддя: Гудима Н.С.
Дата ухвалення: 2020-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2020 року м. Рівне №460/2454/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Гудими Н.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення, викладене у листі від 06.03.2020 №74/03.16 про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 27.02.2020 №18-90, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 29.08.2012 відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII від 05.11.1991 їй призначено пенсію за вислугою років у розмірі 80% від суми заробітної плати. Цією ж статтею було визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 збільшено розміри посадових окладів та надбавок працівників прокуратури. З метою реалізації свого права на перерахунок, звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про проведення перерахунку відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(II)/2019, до якої долучила довідку прокуратури Рівненської області від 27.02.2020 за №18-90 про заробітну плату за аналогічною посадою. Проте, відповідачем у перерахунку пенсії відмовлено з тих підстав, що призначені прокурорам пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури після 13.12.2019. Позивач вважає, що рішення відповідача щодо відмови їй у перерахунку пенсії є протиправним та таким, що порушує її конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, гарантовані Конституцією України, законами України. Також, позивач зазначила, що оскільки пенсія за вислугою років їй призначена 29.08.2012 в розмірі 80% , тобто до 01.01.2016, то дія положень Закону України від 24.12.2015 №911-VIII щодо встановлення максимального розміру пенсії до неї не застосовується в силу вимог пункту 2 Прикінцевих положень цього Закону. Стверджує, що оскільки виникнення права на перерахунок пенсії нерозривно пов`язане з фактом її звернення за таким перерахунком, то рішення відповідача щодо відмови у перерахунку є протиправним. З таких підстав, просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 01.04.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.17-18).

29.04.2020 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог та просив у позові відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначав, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом, а тому позовна заява не підлягає розгляду судом. По суті позовних вимог на обґрунтування відзиву відповідач наголошував, що відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури (як було передбачено ч.18 ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-XII, а потім ч.20 ст.86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII (зі змінами згідно з Законом від 28.12.2014 №76-VIII) зумовила неможливість проведення відповідачем відповідного перерахунку. Зазначив, що згідно з рішенням Конституційного Суду України за №7-р(II)/2019 від 13.12.2019 положення ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення цього рішення, а саме: з 13.12.2019. Таким чином, вважав, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються з 13.12.2019 у зв`язку із підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам лише після 13.12.2019. Крім того, наголосив, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №657 передбачено порядок оплати праці працівникам органів прокуратури, а не порядок проведення перерахунку пенсій, призначених на умовах Закону України "Про прокуратуру". При цьому, також зазначив, що пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України "Про умови оплати праці прокурорів" від 11.12.2019 № 1155 встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що визначені Законом України "Про прокуратуру". Зауважив, що ні Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019, ні Законом України №1697-VII не визначено, які саме складові заробітної плати слід враховувати при видачі довідок для проведення перерахунку пенсій, а форма довідки не затверджена жодним нормативно-правовим актом. Стверджує про відсутність у позивача права на перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки від 27.02.2020 за №18-90, оскільки перерахунок пенсії проводиться у разі зміни розмірів посадових окладів для працівників прокуратури після 13.12.2019.Також зазначив про відсутність підстав для виплати пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру, оскільки на законодавчому рівні це питання врегульоване та встановлено максимальний розмір пенсії, що підлягає до виплати. У зв`язку з викладеним, відповідач не вбачає жодних підстав для визнання протиправним та скасування його рішення про відмову позивачу у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.22-24).

Розгляд справи здійснено судом 08.05.2020. Згідно з пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, то відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В силу вимог ч.3 ст.263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області.

З 29.08.2012 позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-XII (в редакції від 13.06.2012, чинній на час призначення пенсії), у розмірі 80% місячної заробітної плати.

27.02.2020 прокуратурою Рівненської області, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7р(ІІ)/2019 та у зв`язку з підвищенням у вересні 2017 року заробітної плати працюючих працівників органів прокуратури згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" від 30.08.2017№ 657, позивачу надано довідку за №18-90 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій (а.с.13).

Зміст зазначеної довідки свідчить, що розмір заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними станом на 06.09.2017 за відповідною (прирівняною)посадою позивача: начальника відділу, з урахуванням усіх складових складає 36215,67 грн.

27.02.2020 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років, до якої долучила зазначену довідку про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсій.

06.03.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, рішенням, викладеним у листі від 06.03.2020 за №74/03.16, відмовило позивачу у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугою років з тих підстав, що у неї відсутнє право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" згідно з довідкою про заробітну плату від 27.02.2020 №18-90, оскільки перерахунок пенсії проводиться у разі зміни розмірів посадових окладів для працівників прокуратури після 13.12.2019 (а.с.14).

Вважаючи вказану відмову у перерахунку пенсії за вислугу років протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Основного Закону, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих на час призначення пенсії позивачу визначалося ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-XII (в редакції від 13.06.2012) (надалі Закон № 1789-XII).

Згідно з ч.1, ч.2 ст.50-1 Закону №1789-XII ( в редакції від 13.06.2012, чинній на момент призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Частиною 13 статті 50-1 Закону №1789-XII встановлено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч.18 ст.50-1 Закону №1789-XII (в редакції від 13.06.2012, чинній на час призначення пенсії позивачу) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

В силу вимог ч.14 цього Закону за пенсіонерами і членами їхніх сімей зберігаються пільги і гарантії соціального захисту, передбачені цим Законом та іншими законами.

Тобто, станом на час призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у ч.13 та ч.18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ.

Проте, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі - Закон № 76), який набрав чинності 1 січня 2015 року, частина вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ викладена у наступній редакції: Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. При цьому, на виконання законодавчих змін жодного нормативно-правового акта прийнято не було.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28 грудня 2014 року, яким частину 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у новій редакції, а саме: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Таким чином, з 01 січня 2015 року повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури делеговано Кабінету Міністрів України.

15 липня 2015 року набрав чинності новий Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ). Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Закону №1697-VІІ попередній Закон України "Про прокуратуру" із змінами частково втратив чинність, окрім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 Закону.

Отже, таке положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ як "умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України" втратило чинність.

У чинному Законі України "Про прокуратуру" № 1697-VII пенсійне забезпечення прокурорів врегульовано, зокрема, частиною 20 статті 86 (у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28 грудня 2014 року), якою встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19), зареєстрованим у Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів Міністерства юстиції України 09.01.2020 за №97583/2020, положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

У пункті 3 резолютивної частини Рішення Конституційний Суд України встановив такий порядок його виконання:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

У своєму Рішенні від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України також зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до статті 86 Закону.

Частина 20 статті 86 Закону №1697-VII в первинній редакції передбачала низку підстав для перерахунку призначених пенсій. Проте, згідно з чинною редакцією оспорюваного положення Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури вже не врегульовуються Законом, а повноваження щодо їх визначення делеговано Кабінету Міністрів України.

Враховуючи міжнародні стандарти діяльності органів прокуратури та юридичні позиції Конституційного Суду України, метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури з метою додержання принципу поділу влади та закріплення виключно на рівні закону питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

До повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Крім того, Конституційним Судом у цьому Рішенні зазначено, що відсутність нормативного документу, і регулювання умов і порядку перерахунку пенсій не може позбавити позивача, гарантованого Конституцією і Законом України "Про прокуратуру" права, оскільки встановлене та наявне право на перерахунок призначених працівникам прокуратури пенсій не може бути нівельоване у зв`язку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана та реалізована.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною 2 статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у ст.91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 № 2136-VIII.

Конституційний Суд України у Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

У рішенні від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010 в справі № 1-45/2010 за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до Конституції України" від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 січня 2019 року в справі № 820/2462/17, від 19 листопада 2018 року в справі № 755/4893/18 (755/18431/15-а), від 15 травня 2019 року в справі № 640/20317/16а, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Таким чином, з 13.12.2019 Закон №1697-VII не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України, позаяк положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 7-р(II)/2019 від 13.12.2019.

Натомість, на час звернення позивача (27.02.2020) до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначені ч.20 ст.86 Закону від 14.10.2014 №1697-VII (у первинній редакції), згідно з якою призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що підставою для проведення перерахунку пенсій колишнім працівникам прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.

Так, судом встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" від 30.08.2017 №657 (далі, - Постанова КМУ №657), яка набрала чинності 06.09.2017, затверджено у новій редакції схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, що призвело до підвищення заробітної плати прокурорських працівників.

Враховуючи те, що Постанова КМУ №657 є нормою тривалої дії, чинною на час звернення позивача за перерахунком пенсії, то суд вважає, що остання підлягає застосуванню до спірних правовідносин, позаяк є обставиною, що потягнула за собою зміну розміру пенсії працівників прокуратури і є обґрунтованою підставою для проведення позивачу перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку з збільшенням заробітної плати прокурорів.

Наявна в матеріалах справи довідка прокуратури Рівненської області про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), яка враховується для перерахунку пенсій від 27.02.2020 за №18-90, свідчить, що підвищення заробітної плати за відповідною (прирівняною) посадою ОСОБА_1 начальник відділу відбулося 06.09.2017 року, та з урахуванням усіх складових становить 36215,67 грн. (а.с.13). Вказана довідка долучена позивачем до заяви про перерахунок призначеної пенсії від 27.02.2020.

Поміж тим, відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії та більше того, заперечив наявність права позивача на такий перерахунок, оскільки підвищення заробітної плати прокурорським працівникам після 13.12.2019 не відбулося.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі довідки прокуратури Рівненської області №18-90 від 27.02.2020, допустив протиправну поведінку, а відтак діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначені чинним законодавством.

При цьому, посилання органу Пенсійного фонду на постанову Кабінету Міністрів України "Про умови оплати праці прокурорів" за №1155 від 11.12.2019, яка набула чинності 16 січня 2020 року, та згідно з якою підвищені розміри посадових окладів працівників органів прокуратури України, суд до уваги не бере, оскільки позивач не обґрунтовує свої вимоги вказаним нормативно-правовим актом. Більше того, в силу вимог пункту 7 зазначеної постанови зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України "Про прокуратуру". Отже, постанова Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 не підлягає застосуванню для перерахунку пенсії працівникам прокуратури.

Стосовно посилання позивача на положення ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, як на законодавчу підставу перерахунку її пенсії, то суд звертає увагу, що на час виникнення спірних правовідносин, що є предметом розгляду цієї справи, вказана норма втратила чинність, а відтак не підлягає застосуванню.

Натомість, спірні правовідносини регулюються частиною 20 статті 86 Закону №1697-VII (у первинній редакції).

Таким чином, підстав для відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача, призначеної відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, за наявності визначених у ч.20 ст.86 Закону №1697-VII (в первинній редакції) умов і порядку його здійснення, у відповідача не було.

Стосовно покликань відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає, що позивач звернувся до суду з дотриманням шестимісячного строку, встановленого ст.122 КАС України, так як про відмову в проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії позивач дізнався з рішення відповідача, викладеного у листі від 06.03.2020 №74/03.16.

З приводу форми довідки про розмір заробітної плати суд зауважує, що застосування пенсійним органом суто формального підходу при вирішенні питання про перерахунок пенсійних виплат не відповідає принципу верховенства права, адже аналізуючи надані документи пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми.

У даному випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню/перерахунку пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено ч.2 ст.2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Покликання відповідача на відсутність затвердженої форми довідки про розмір заробітної плати для перерахунку пенсій працівників прокуратури та складення наданої позивачем довідки органу прокуратури у довільній формі не може бути підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги про здійснення перерахунку пенсії, адже, як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні №7-р(ІІ)/2019, питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Надана позивачем довідка прокуратури Рівненської області від 27.02.2020 № 18-90 складена на бланку органу прокуратури, містить обов`язкові реквізити (дату та вихідний номер), підписана посадовими особами, підпис яких скріплений гербовою печаткою, містить інформацію про назву та розмір складових заробітної плати (грошового забезпечення) за аналогічною посадою, зазначено прізвище, ім`я та по батькові особи, якій видано таку довідку (а.с. 13). Доказів недійсності вказаної довідки відповідачем до матеріалів справи долучено не було і судом не виявлено.

Отже, зазначена довідка є належним та достатнім доказом розміру заробітної плати працівника прокуратури за аналогічною посадою та саме на її підставі має бути здійснений перерахунок пенсії позивача.

В силу вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ефективний засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій міжнародній нормі.

Відповідно до параграфу 47 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року в справі "Корецький та інші проти України", щоб положення національного закону відповідали цим вимогам (бути доступний для конкретної особи і сформульований з достатньою чіткістю), він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права, одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією. Відповідно закон має достатньо чітко визначати межі такої дискреції та порядок її реалізації. Ступінь необхідної чіткості національного законодавства - яке безумовно не може передбачити всі можливі випадки - значною мірою залежить від того, яке саме питання розглядається, від сфери, яку це законодавство регулює, та від числа та статусу осіб, яких воно стосується ("Маестрі проти Італії").

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладеного в листі від 06.03.2020 №74/03.16, про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Водночас, з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та прийняти рішення про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до частини 20 статті 86 Закону №1697-VII в первинній редакції, на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 27.02.2020 в розмірі 80 % місячної заробітної плати, з урахуванням раніше проведених виплат.

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом виконавчої влади певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 березня 2019 року в справі № 817/498/17 (№ К/9901/44445/18).

Стосовно тверджень відповідача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу із розрахунку 80% від сум місячної заробітної плати, оскільки на момент звернення із заявою, пенсії працівникам прокуратури обчислюються із розрахунку 60% відсотків, суд виходить з такого.

Як зазначалося судом раніше, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 29.08.2012 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ч.2 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-XII (в редакції від 13.06.2012, чинній на час призначення пенсії), у розмірі 80% місячної заробітної плати.

27 березня 2014 року прийнято Закон України №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 квітня 2014 року, крім деяких положень, підпунктом 3 пункту 3 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, зокрема у статті 50-1 у частинах другій і п`ятій цифри "80" замінено цифрами "70". Ці зміни набрали чинності з 1 травня 2014 року.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 у статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ: у частинах другій та п`ятій цифри "70" замінено цифрами "60". Ці зміни набрали чинності з 01.01.2015 року.

З 15.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, частиною 2 статті 86 якого (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що пенсія прокурорам призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Отже, зміна встановленого законом максимального розміру пенсії з 80% до 70% та з 70% до 60% відбулася вже після призначення ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80% сум місячної заробітної плати (29.08.2012 року).

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні N 3-рп/2001 від 05.04.2001 Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії (29.08.2012), тобто виходячи з розрахунку 80 % відповідних сум заробітної плати.

Подібний правовий висновок у спорах цієї ж категорії міститься у постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року (справа № 308/11498/16-а), від 22 червня 2018 року (справа № 635/6663/16-а) та 19 грудня 2018 року (справа №725/1352/16-а).

За таких обставин, доводи відповідача про неможливість застосування при перерахунку пенсії позивача 80% від сум місячної заробітної плати суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать нормам матеріального права та звужують гарантоване право позивача на пенсійне забезпечення.

Вирішуючи вимоги позивача в частині строку, з якого належить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, а також виплати перерахованої пенсії, то суд виходить з такого.

Частиною 20 ст. 86 Закону №1697-VII (в первинній редакції) встановлено, що перерахунок призначених працівникам прокуратури пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

У справі, що розглядається, обставиною, що тягне за собою зміну розміру пенсії позивача є збільшення розмірів посадових окладів працівників органів прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», яка набрала чинності 6 вересня 2017 року.

Таким чином, перерахунок пенсії позивача належить здійснити з 1 жовтня 2017 року.

Разом з тим, суд враховує, що окрім положень про строк проведення перерахунку пенсій працівникам прокуратури частина 20 статті 86 Закону №1697-VII (в первинній редакції) також містить застереження про те, що якщо пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Зміст заяв по суті справи свідчить і учасниками справи не заперечується, що у разі перерахунку пенсії позивача на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 27.02.2020 № 18-90 розмір її пенсійної виплати збільшиться.

З огляду на вказане, суд вважає, що незважаючи на те, що перерахунок пенсії позивача має бути проведений з 1 жовтня 2017 року, однак виплату різниці в пенсії за минулий час (тобто, між розміром пенсії, що буде визначений за наслідками перерахунку, та фактично виплаченим розміром пенсії) відповідач повинен здійснити не більше як за 12 місяців.

При цьому, відлік такого строку належить здійснювати з урахуванням приписів ч.4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV), за змістом яких перерахунок призначеної пенсії, провадиться в такі строки, зокрема: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

З матеріалів справи судом встановлено, що заяву про перерахунок пенсії з необхідними документами позивач подав до відповідача 27 лютого 2020 року, тобто після 15 числа відповідного місяця, а відтак в силу вимог ч.4 ст. 45 Закону №1058-IV виплату позивачу різниці пенсії за минулий час належить здійснити за 12 місяців, що передують даті 01 березня 2020 року.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що виплату позивачу різниці в пенсії за минулий час відповідач має здійснити за період з 01 березня 2019 року по 29 лютого 2020 року.

З урахуванням вказаного висновку, підстави для задоволення вимог позивача в частині виплати перерахованої пенсії за період з 01 жовтня 2017 року по 28 лютого 2019 року відсутні.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату перерахованої пенсії без обмеження максимального розміру, суд зазначає, що спірні правовідносини сторін, які є предметом судового розгляду в даній справі, виникли не у зв`язку з обмеженням відповідачем максимального розміру пенсії позивача. Відтак, така позовна вимога є передчасною, адже судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, судовому захисту підлягає лише дійсне порушене право. Задоволення позовних вимог на майбутнє не допускається.

З урахуванням наведеного, судом не встановлено підстав для зобов`язання відповідача провести виплату пенсії без обмеження її граничного розміру, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд пам`ятає, що згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

За приписами ст.245 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Таким чином, за наслідками розгляду цієї справи, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладеного в листі від 06.03.2020 №74/03.16, про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років, а відновлення шляхом - зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести з 01.10.2017 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.20 ст.86 Закону №1697-VII (в первинній редакції), виходячи з розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 27.02.2020 №18-90, та здійснити виплату перерахованої пенсії з 01.03.2020, з урахуванням раніше проведених виплат. Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виплатити ОСОБА_1 різницю в пенсії за минулий час, але не більше як за 12 місяців, а саме: з 01.03.2019 по 29.02.2020.

У даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи, що приписи частини 1 ст.371 КАС України мають імперативний характер, рішення суду у цій справі підлягає до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції у повному обсязі та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача частково відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України суд стягує на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи (а.с.7).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295, п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладене у листі від 06.03.2020 №74/03.16 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.10.2017 відповідно до ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII в первинній редакції, виходячи з розміру 80 % місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 27.02.2020 №18-90, та здійснити виплату перерахованої пенсії з 01.03.2020, з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виплатити ОСОБА_1 різницю в пенсії за минулий час, але не більше як за 12 місяців, а саме: з 01.03.2019 по 29.02.2020.

У задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження рішення суду продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Повний текст рішення складений 08 травня 2020 року.

Суддя Гудима Н.С.