Справа № 440/1816/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/1816/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кукоби О.О.,

суддів: Супруна Є.Б., Ясиновського І.Г,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності незаконними, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ України в Полтавській області), у якому просив:

визнати незаконними сумісні (солідарні) дії і одночасно сумісну бездіяльність Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України і його територіального органу - ГУПФ України в Полтавській області у зв`язку з їх пасивною поведінкою відносно реалізації своїх повноважень щодо контролю відповідних органів виконавчої влади для забезпечення соціальних гарантій особам, звільненим з військової служби, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплат пенсій з дати виникнення права на їх перерахунок - 1 січня 2018 року через порушення законних прав ОСОБА_1 стосовно виплати пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії відповідно до чинної норми прямої дії частини третьої статті 52 Закону №2262-ХІІ на підставі чинного документу перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2018 року в частині Підсумок пенсії (з надбавками) та з урахуванням вимог частини другої статті 19, частини п`ятої статті 17 Конституції України, правових висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо прав власності, які захищають право військових пенсіонерів від незаконних дій та одночасно бездіяльності органів влади, що призвели до завдання з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року, під час дії чинних пунктів 1, 2 постанови КМУ від 21.02.2018 №103 та відповідних рішень, прийнятих Пенсійним фондом України і його територіальним органом в Полтавської області, матеріальної шкоди, що підтверджується висновками рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яке вступило в законну силу з 5.03.2019;

стягнути на користь ОСОБА_1 з ГУПФ України в Полтавській області, як пенсійного органу, який безпосередньо відповідає за щомісячні виплати пенсії, грошових коштів загальним розміром 41379,00 грн для забезпечення відшкодування шкоди, яка виникла через неповну виплату пенсії з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року на підставі розрахунку ГУПФ України в Полтавській області щодо щомісячних виплат по підвищенню пенсій.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що він є військовим пенсіонером, перебуває на обліку у ГУПФ України в Полтавській області та отримує пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідач провів перерахунок пенсії позивача у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" з 1.01.2018, однак пенсійні виплати у спірний період проводив з урахуванням розстрочки, передбаченої пунктом 2 згаданої Постанови, що, на переконання позивача, є безпідставним, оскільки рішенням окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5.03.2019, пункт 2 Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 визнано протиправним та нечинним. На цій підставі позивач вважав, що відповідачами допущено бездіяльність щодо виконання повноважень із забезпечення гарантованих державою прав військових пенсіонерів під час визначення порядку та розміру виплати пенсії, внаслідок якої йому завдано шкоду у розмірі недоплаченої пенсії, що за період з 1.01.2018 по 31.12.2019 становить 41379,00 грн.

2. Позиція відповідачів.

14.04.2020 судом одержано відзив ГУПФ України в Полтавській області на позов, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 27-29. Свою позицію мотивував посиланням на те, що на момент здіснення перерахунку пенсії позивача положення пунктів 1, 2 Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 були чинними, а тому правомірно враховані пенсійним органом. У свою чергу, набрання законної сили рішенням суду про визнання зазначених положень нечинними не створює підстав для виплати позивачу 100% підвищення пенсії, оскільки здійснення таких виплат не передбачено у чинних нормативно-правових актах. До того ж, наведений позивачем розрахунок суми недоотриманої пенсії не є належним розрахунком, оскільки проведений позивачем самостійно за відсутності відповідних спеціальних знань.

24.04.2020 до суду надійшов відзив Кабінету Міністрів України, у якому представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки повноваження щодо призначення та виплати пенсії покладені на органи Пенсійного фонду України, а позивач жодним доказом не довів наявності протиправної бездіяльності Кабінету Міністрів України /а.с. 69-73/.

4.05.2020 судом одержано відзив Пенсійного фонду України на позов, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити /а.с. 83-87/. Свою позицію відповідач обґрунтував посиланням на те, що нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 у спірний період проведено у відповідності до вимог чинного законодавства та з урахуванням наявних бюджетних асигнувань на такі цілі.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 8.04.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника Кабінету Міністрів України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження чи з викликом учасників.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

З 29.12.2009 позивачу призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 60% грошового забезпечення, що підтверджено копією протоколу від 9.02.2010 № /а.с. 53/.

На підставі заяви від 1.11.2016 ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності, що обчислена відповідно до статті 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 60% грошового забезпечення /а.с. 34, 39/.

У квітні 2018 року на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та на підставі довідки Служби зовнішньої розвідки України від 26.03.2018 вих.№1357 відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 1.01.2018, за результатами якого підсумок пенсії з надбавками склав 7969,20 грн, з яких попередній розмір пенсії становив 3371,53 грн та підвищення - 4597,67 грн, з якого у період з 1.01.2018 по 31.12.2018 передбачено виплату підвищення щомісячно у розмірі 50%, що становить 2298,84 грн; з 1.01.2019 по 31.12.2019 - у розмірі 75%, що становить 3448,25 грн, а з 1.01.2020 - у розмірі 100%, що становить 4597,67 грн /а.с. 35, 36/.

28.02.2020 позивач звернувся до ГУПФ України в Полтавській області із заявою, у якій просив провести виплату йому пенсії у розмірі 100% суми підвищення /а.с. 50-52/.

Листом ГУПФ України в Полтавській області від 16.03.2020 вих. №1269-1172/П-03/8-1600/20 позивачу повідомлено про відсутність підстав для виплати суми підвищення пенсії у розмірі 100% /а.с. 17-18/.

На цій підставі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України від 9.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону України від 6.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрала чинності з 1.01.2017) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постанова КМУ №704 набрала чинності з 1.03.2018.

Разом з цим, 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", відповідно до пункту 1 якої вирішено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2017 р., N 77, ст. 2374).

Пунктом 2 названої Постанови визначено виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Рішенням окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45.

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

В силу приписів статті 63 Закону №2262-XII, пункту 4 Порядку №45, позивач отримав право на перерахунок пенсії з 1 січня 2018 року відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 №103.

З огляду на визнання нечинним пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5.03.2019, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

Отже, з 5.03.2019 пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у рішенні від 6.08.2019 у зразковій справі №160/3586/19, що залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020.

Колегія суддів визнає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань як підставу відмови у виплаті пенсії позивачу у повному обсязі, оскільки гарантовані законом виплати, пільги тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету.

Відмова пенсійного органу у проведенні позивачу виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" від 8.11.2005).

Зазначена позиція також підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 1.12.2004 №20-рп/2004, від 9.07.2007 №6-рп/2007.

Окрім того, Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі №21-399во10, від 7.12.2012 у справі №21-977во10, від 3.12.2010 у справі №21-44а10).

Стосовно посилань відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 №804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", колегія суддів звертає увагу на такі обставини.

Цією постановою установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

Дана постанова КМУ набрала чинності з 4.09.2019.

Разом з цим, з огляду на наведені вище висновки Верховного Суду у справі №160/3586/19 позивач має право на отримання з 5.03.2019 пенсії з урахуванням 100% підвищення.

Залученими до матеріалів справи копіями протоколів про перерахунок пенсійної виплати ОСОБА_1 підтверджено, що станом на 5.03.2019 розмір пенсії позивача з урахуванням 100% підвищення становитиме 7969,20 грн, тоді як у разі застосування з 4.09.2019 приписів постанови КМУ від 14.08.2019 №804 розмір пенсійної виплати зменшиться до 6819,78 грн /а.с. 36, 37/.

Як визначено частиною четвертою статті 63 Закону №2262-ХІІ, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Суд зауважує, що фактично вищевказана Постанова Кабінету Міністрів України, з урахуванням вже визначеного позивачу з 5.03.2019 права на виплату пенсії з урахуванням 100% підвищення, з 4.09.2019 обмежує розмір гарантованого пенсійного забезпечення позивача у 2019 році 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1.03.2018, тобто вказаний нормативно - правовий акт Кабінету Міністрів України є таким, що звужує зміст та обсяг існуючих прав позивача на законодавчо встановлений розмір пенсійного забезпечення.

За таких обставин, у спірних відносинах відсутні підстави для застосування при обчисленні та нарахуванні пенсійних виплат позивачу з 4.09.2019 положень постанови КМУ від 14.08.2019 №804, оскільки такі дії призведуть до звуження права позивача на належний розмір гарантованої державною пенсійної виплати, що суперечитиме приписам статті 22 Конституції України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивач у спірних відносинах має право на перерахунок та виплату пенсії з 5.03.2019 по 31.12.2019 з урахуванням 100% підвищення, визначеного станом на 1.03.2018.

Відтак, позовні вимоги в цій частині належить задовольнити.

Водночас, що стосується позовних вимог в частині перерахунку пенсії за період з 1.01.2018 по 5.03.2019, суд виходить з того, що у цей період пункт 2 Постанови КМУ №103 був чинним, а тому мав застосовуватись територіальним органом Пенсійного фонду.

Верховний Суд у постанові від 16.10.2019 у справі №2040/6740/18 зазначив, що відповідач (ГУПФ України в області), як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому ГУПФ не наділене правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно-правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена, в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

Суд звернув увагу на вимоги частини другої статті 265 КАС України, яка визначає, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

За висновком Верховного Суду пункти 1, 2 постанови КМУ №103, які застосовані відповідачем при виплаті пенсії позивачу, були визнані протиправними і нечинними у судовому порядку рішенням суду у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 5.03.2019, а відтак, ураховуючи наведені вище положення процесуального закону, починаючи саме з цієї дати вказаний нормативно - правовий акт Кабінету Міністрів України, у відповідній частині, втратив чинність і не підлягав застосуванню.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведені вище висновки Верховного Суду стосуються застосування у релевантних спірних відносинах аналогічних норм права, а тому враховуються судом під час розгляду цієї справи.

За таких обставин, зважаючи на те, що як на момент здійснення перерахунку пенсії позивача з 1.01.2018, так і під час проведення виплат за період з 1.01.2018 по 5.03.2019, положення пункту 2 Постанови КМУ №103 було чинним та підлягало виконанню відповідачем, підстави для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 за цей період з урахуванням 100% підвищення відсутні.

При цьому колегія суддів також враховує, що до 1.01.2018 розмір пенсії ОСОБА_1 становив 3371,53 грн, а внаслідок перерахунку з 1.01.2018 розмір пенсійної виплати склав 5670,37 грн /а.с. 36/. Відтак, в цій частині спірних відносин відсутні підстави для висновку про звуження прав позивача внаслідок здійснення перерахунку пенсійної виплати з урахуванням розстрочки, передбаченої пунктом 2 Постанови КМУ №103.

А тому, у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

При цьому колегія суддів зауважує, що права позивача у спірних відносинах порушені протиправними діями ГУПФ України в Полтавській області щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати з 5.03.2019 по 31.12.2019 75% суми підвищення. Тож обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів, керуючись частиною другою статті 9 та пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії ГУПФ України в Полтавській області щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати з 5.03.2019 по 31.12.2019 75 відсотків суми підвищення пенсії, а також зобов`язати пенсійний орган провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) позивачу за цей період з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Натомість підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ГУПФ України в Полтавській області грошових коштів у розмірі 41379,00 грн для забезпечення відшкодування шкоди, яка виникла через неповну виплату пенсії за період з 1.01.2018 по 31.12.2019, відсутні, з огляду на такі обставини.

Спір, який становить предмет цієї справи, виник з огляду на звернення позивача до ГУПФ України в Полтавській області із заявою про проведення перерахунку та виплати пенсії, що, у свою чергу, була залишена органом Пенсійного фонду без задоволення. У позові позивач наполягає саме на стягненні з пенсійного органу пенсії та до матеріалів позовної заяви додає розрахунок суми до стягнення, що виконаний ним самостійно.

Однак, на переконання колегії суддів, позовна вимога про стягнення конкретної суми може бути задоволена у випадку здійснення уповноваженим органом нарахування такої суми, обліку її як заборгованості та надання особі відмови у виплаті такої заборгованості.

Оскільки у справі, що розглядається, пенсійним органом не здійснено розрахунок та нарахування пенсії ОСОБА_1 у спірній частині та не обліковано таку суму як заборгованість з періодичних платежів, то в межах розгляду цієї справи суд уповноважений лише на надання оцінки діям територіального органу Пенсійного фонду щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії. Суд не є тим органом, на якого покладається обов`язок здійснювати розрахунок суми пенсії, адже завданням суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам, а не забезпечення ефективності державного управління.

При цьому колегія суддів визнає помилковими твердження позивача про те, що невиплачена йому частина пенсії є майновою шкодою, завданою органом державної влади, з таких міркувань.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що сума недоотриманої позивачем пенсії не є майновою шкодою, а позовна вимога про її стягнення не є вимогою про стягнення (відшкодування) шкоди.

Подібні висновки викладені також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №452/3296/16-ц та Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №440/85/19.

Отже, у задоволенні позову у цій частині належить відмовити.

Так само, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, звернутих до Кабінету Міністрів України та Пенсійного фонду України, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27.02.2014 №794-VII (надалі - Закон №794-VII) Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

За змістом статті 2 Закону №794-VII до основних завдань Кабінету Міністрів України належить, зокрема, вжиття заходів щодо забезпечення прав і свобод людини та громадянина, створення сприятливих умов для вільного і всебічного розвитку особистості; спрямування та координація роботи міністерств, інших органів виконавчої влади, здійснення контролю за їх діяльністю.

Згідно з приписами статті 20 Закону №794-VII Кабінет Міністрів України у сфері національної безпеки та обороноздатності, зокрема, забезпечує соціальні і правові гарантії військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей.

Поряд з цим, відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 (надалі - Положення №280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пунктом 3 Положення №280 визначено, що основними завданнями Пенсійного фонду України є, серед іншого, реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Підпунктом 6 пункту 5 Положення № 280 встановлено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

За змістом пункту 4 цього Положення Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі, організовує роботу управлінь Фонду щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що виконання відповідними державними органами повноважень щодо контролю за належним здійсненням підпорядкованими органами наданих їм функцій та завдань, має наслідком виникнення публічно-правових відносин між суб`єктом, що здійснює контроль, та підпорядкованим суб`єктом.

У той же час завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 згаданого Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У контексті наведених приписів процесуального закону особа на власний розсуд визначає чи порушені її права та охоронювані законом інтереси рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, проте ці рішення, дії чи бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

У цій справі позивач звернувся до суду з позовом з метою отримати недоплачену суму пенсії, яка, на думку ініціатора звернення, йому невиплачена внаслідок бездіяльності Кабінету Міністрів України та Пенсійного фонду України щодо реалізації зазначеними органами своїх повноважень в частині контролю відповідних органів виконавчої влади.

Разом з тим, встановлений законодавством порядок взаємодії та контролю між органами державної влади не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача.

До того ж, колегія суддів враховує, що у матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та Пенсійного фонду України з приводу неправомірності виплати йому пенсії з 1.01.2018 у повному обсязі та надання цими органами протиправних відмов на такі звернення.

За вищевикладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у спірних відносинах порушень прав та законних інтересів позивача діями чи бездіяльністю Кабінету Міністрів України та/або Пенсійного фонду України.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач від сплати судового збору звільнений, оскільки є особою з інвалідністю другої гурпи, що підтверджено копіями пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 та виписки з акта огляду МСЕК серії АВ №0076849 /а.с. 8, 12/.

Відповідач доказів понесення судових витрат суду не надав.

За таких обставин, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності незаконними, стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 5 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року 75 відсотків суми підвищення належної йому пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 5 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Боржник: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

За змістом пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя О.О. Кукоба

суддя Є.Б. Супрун

суддя І.Г. Ясиновський