Справа № 520/4639/2020
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 травня 2020 р. Справа №520/4639/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просить суд:

- визнати неправомірними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку ОСОБА_1 , пенсії відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового (підземного) стажу період роботи з 01.09.1981 по 05.01.1985; з 16.04.1990 по 28.05.1990, з 08.07.1999 по 31.12.2004 та здійснити перерахунок позивачу призначеної пенсії відповідно до положень статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менше як три розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з дати звернення, тобто з 18.11.2019 та виплатити різницю в пенсії, яка склалася внаслідок перерахунку разом з поточною виплатою пенсії одним платежем;

- визнати неправомірними бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неврахування довідки від 03.03.2014 № 528 про заробітну плату ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати пенсію за віком з 18.11.2019 з урахуванням довідки від 03.03.2014 № 528 про заробітну плату ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, однак йому безпідставно відмовлено в перерахунку пенсії. Позивач зазначає, що сукупний стаж ОСОБА_1 на підземних роботах складає 22 роки 6 місяців та 12 днів, проте відповідачем протиправно не враховані деякі періоди, а саме періоди роботи з 01.09.1981 по 05.01.1985; з 16.04.1990 по 28.05.1990; з 08.07.1999 по 31.12.2004 Також відповідачем не враховано довідку про заробітну плату від 03.03.2014 року №528 за період роботи позивача на шахті імені Войкова з 1988 року по 1994 рік для розрахунку пенсії, у зв`язку з чим позивач не погоджується.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, в якому просить суд відмовити у задоволені позову у зв`язку з тим, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступника розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а тому вирішення питання підтвердження чи спростовування факту роботи на пільгових умовах покладено безпосередньо на підприємства, установи, організації, де працювала особа, або їх правонаступників. Органи Пенсійного фонду на підставі уточнюючих документів, виданих у відповідності із Порядком підтвердження стажу призначають пенсію згідно з нормами діючого законодавства. Також відповідач зазначив, що пенсійним органом не зараховано до трудового стажу ОСОБА_1 період з 01.09.1981 по 05.01.1985, у зв`язку з тим, що позивач не надав до управління необхідного підтвердження зазначеного періоду дипломом навчального закладу.

Відповідно до приписів ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши доводи позову, відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Харківській області.

Позивачу призначена пенсія за списком №1 з 18.11.2019 року.

Адвокатом ОСОБА_1 надано до відповідача адвокатський запит від 13.02.2020, де були поставлені запитання щодо того, які періоди роботи зараховані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в стаж роботи на підземних роботах?

Чому при призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не була застосована Стаття 8. Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»?

Коли ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде виплачена заборгованість з пенсії, яка виникла з дня її призначення до першої виплати?

З відповіді на цей запит № 1948/02.21-20 від 20.02.2020 судом встановлено, що відповідачем деякі періоди не враховані як стаж підземної роботи, а саме періоди роботи з 01.09.1981 по 05.01.1985; з 16.04.1990 по 28.05.1990; з 08.07.1999 по 31.12.2004.

Також відповідачем не враховано довідку про заробітну плату від 03.03.2014 року №528 за період роботи Позивача на шахті імені Войкова з 1988 року по 1994 рік для розрахунку пенсії.

Не погоджуючись із вказаним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який регулює відносини з пенсійного забезпечення, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345- VІ ( надалі - Закон) спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально- побутових проблем шахтарів.

Суд зазначає, що сфера дії Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на всіх працівників, що були зайняті повний робочий день під землею за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право па пенсію за віком на пільгових умовах.

У відповідності до ст.8 цього Закону - мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

З аналізу зазначених норм вбачається, що необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку передбаченому Законом № 345- VІ є зайнятість на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області за призначенням пенсії, надавши необхідний пакет документів для підтвердження стажу роботи, в тому числі підземного стажу: основний документ (трудову книжку); уточнюючі довідки по періодах роботи під землею.

Щодо неврахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів з 01.09.1981 по 05.01.1985; з 16.04.1990 по 28.05.1990, відповідно до яких ОСОБА_1 проходив навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

У той же час відповідач копію диплому про освіту від позивача не вимагав та жодних дій по його отриманню не вчиняв.

Суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Як встановлено судом, до трудової книжки позивача внесено запис про навчання у вищому навчальному закладі.

Позивачем на підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи долучено трудову книжку, а також довідки, які уточнюють пільговий характер роботи.

Судом з копії трудової книжки позивача встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.1981 по 05.01.1985 навчався у ПТУ №14 ел.слюсар підземний, диплом НОМЕР_2 , Шахта ім. С.Тюленіна "Краснодонуголь", з 28.01.1985 прийнятий електрослюсарем підземним з повний робочим днем під землею на дільниці по видобутку. З 20.01.1989 переведений гірськоробочим очисного забою 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі на дільниці № 1; з 16.04.1990 по 28.05.1990 навчався на курсах гірськомонтажників при УКК з відривом від виробництва; з 30.05.1990 переведний гірськомонтажником підземним з повним робочим днем на підземній роботі 3-го розряду.

Відповідачем не наведено жодного нормативно-правового обґрунтування щодо обов`язку позивача надавати диплом про освіту та яким чином наявність або відсутність такого документу за наявності запису у трудовій книжці та відповідний довідок може вплинути на встановлення обставин щодо строку навчання позивача у навчальному закладі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що періоди роботи позивача з 01.09.1981 по 05.01.1985; з 16.04.1990 по 28.05.1990 повинен був зарахований відповідачем до пільгового, проте вказаних дій пенсійним органом не здійснено, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

Щодо зобов`язання відповідача зарахування ОСОБА_1 до пільгового (підземного) стажу період роботи з 08.07.1999 по 31.12.2004 та здійснити відповідний перерахунок, суд зазначає наступне.

Судом з копії трудової книжки позивача встановлено, що з 08.07.1999 по 06.07.2000 позивача прийнято гірськомонтажником 5-го розряду з повним робочим днем на підземній роботі.

З 18.01.2001 позивача прийнятий гірськомонтажником 4 розряду з повним робочим днем на підземній роботі по 29.12.2009.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на врахування вказаних періодів до пільгового та, як наслідок, на отримання пенсії з урахуванням вказаним періодів.

Водночас суд звертає увагу, що з 07.07.2000 по 17.01.2001 ОСОБА_1 не працював, що також підтверджується витягом з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 (ОК-5). Доказів роботи позивача у період з 07.07.2000 по 17.01.2001 повний робочий день на підземній роботі до суду не надано, записи у трудовій книжці за вказаний період відсутні, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача у вказаній частині.

Щодо неврахування відповідачем при обчисленні пенсії позивача довідки від 03.03.2014 № 528 про заробітну плату ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Позивачем надано до відповідача, а також до суду копію довідки № 528 від 03.03.2014, видані Дирекцією по ліквідації шахт ДП «Обласна дирекція «Луганськвуглеруструктуризація» ш. ім. Войкова в місті Свердловську, які підтверджують суму заробітної плати з розшифруванням з 01.12.1988 по 31.11.1994.

Судом встановлено, що відповідачем не враховано вказану довідку посилаючись на те, що статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі-Закон), якою передбачено, що будь-які органи, їх посадові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом і будь-який акт, виданий вказаними органами є недійсним та не створює правових наслідків. Крім цього, зважаючи на те, що вказана довідка видана органом, що знаходиться на непідконтрольній українській владі території, такий документ не підлягає врахуванню при призначенні пенсії так як перевірити дані внесені в нього неможливо.

Так, до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Вищевказані висновки висловлені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.10.2018 року по справі №235/2357/17.

За встановлених обставин, оскільки надані позивачем документи підтверджують суми заробітної плати, у зв`язку суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не врахував вказану довідку при призначенні пенсії позивачу, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що зобов`язання Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового (підземного) стажу період роботи з 01.09.1981 по 05.01.1985; з 16.04.1990 по 28.05.1990, з 08.07.1999 по 06.07.2000, з 18.01.2001 по 31.12.2004 та здійснити перерахунок позивачу призначеної пенсії відповідно до положень статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менше як три розміру прожиткогового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з дати звернення, тобто з 18.11.2019 з урахуванням довідки від 03.03.2014 № 528 про заробітну плату ОСОБА_1 та виплатити різницю в пенсії, яка склалася внаслідок перерахунку разом з поточною виплатою пенсії одним платежем є належним способом відновлення порушеного права позивача, а також слугуватиме меті усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах з огляду на наступне.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового (підземного) стажу період роботи з 01.09.1981 по 05.01.1985; з 16.04.1990 по 28.05.1990, з 08.07.1999 по 06.07.2000, з 18.01.2001 по 31.12.2004 та здійснити перерахунок позивачу призначеної пенсії відповідно до положень статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менше як три розміру прожиткогового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з дати звернення, тобто з 18.11.2019 з урахуванням довідки від 03.03.2014 № 528 про заробітну плату ОСОБА_1 та виплатити різницю в пенсії, яка склалася внаслідок перерахунку разом з поточною виплатою пенсії одним платежем є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Також суд керується приписами ч. 4 ст. 245 КАС України, за змістом якої у разі визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо вимоги позивача стосовно допущення негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 371 КАС України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії не заявлені, у суду відсутні підстави звертати рішення до негайного виконання.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неврахування довідки від 03.03.2014 № 528 про заробітну плату ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового (підземного) стажу період роботи з 01.09.1981 по 05.01.1985; з 16.04.1990 по 28.05.1990, з 08.07.1999 по 06.07.2000, з 18.01.2001 по 31.12.2004 та здійснити перерахунок позивачу призначеної пенсії відповідно до положень статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менше як три розміру прожиткогового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з дати звернення, тобто з 18.11.2019 з урахуванням довідки від 03.03.2014 № 528 про заробітну плату ОСОБА_1 та виплатити різницю в пенсії, яка склалася внаслідок перерахунку разом з поточною виплатою пенсії одним платежем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Строк апеляційного оскарження рішення продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 07 травня 2020 року.

Суддя О.Г. Котеньов