Справа № 540/741/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/741/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09.04.1992 року № 2262-ХІІІ у розмірі 90% від суми місячної чинної заробітної плати на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 № 453 від 26.02.2020, яка містить наступні складові: посадовий оклад - 4370 грн., оклад за військовим званням (майор) - 1340 грн., надбавку за вислугу років (50%) - 2855 грн., надбавку за особливості проходження служби (78%) - 6680,70 грн., надбавку за кваліфікацію (5%) - 218,50 грн., премію (53%) - 2316,10 грн.;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому було призначено пенсію за вислугу років в розмірі 90% з наступних видів грошового забезпечення, які отримував перед звільненням: посадового окладу - 19 тарифний розряд; оклад за військовим званням (майор); надбавка за вислугу років календарних років у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням (50%); надбавка за особливості проходження служби (78%) від окладу за військовим званням, посадового окладу та надбавки за вислугу років; надбавка за кваліфікацію у відсотках посадового окладу - 1 клас (5%); премії (53%) від посадового окладу.

01.01.2018 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" проведено перерахунок пенсії з 1 січня 2018 року зменшено відсоток обчислення з 90% на 70% грошового забезпечення та з урахуванням лише окладу за посадою, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку він займав на дату звільнення з військової служби, які були підвищені згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова КМ № 704). Інші види грошового забезпечення, які він отримував при проходженні військової служби, не були враховані при перерахунку пенсії. Зазначені дії відповідача позивач вважає протиправними.

Також позивач стверджує, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача він зазнав душевних страждань, у його житті постійно відбуваються стресові ситуації, які призвели до погіршення емоційного та психологічного стану, він перебуває у постійній тривозі та невпевненості у майбутньому.

Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 50 000 грн.

Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача виконати рішення суду негайно, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 4000 грн. (витрати на професійну правничу допомогу адвоката).

Ухвалою від 30.03.2020 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

22.04.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого він заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову. Свою позицію мотивує тим, що перерахунок пенсії позивачу проведено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі постанова КМ України № 103). Для пенсіонерів Міністерства оборони України перерахунок проводиться з врахуванням грошового забезпечення визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.

Відповідач зазначає, що вірний відсотковий розмір пенсії позивача має складати 70%, оскільки, на його думку, розмір пенсії визначається відповідно до норм законодавства, що діють на дату, з якої переглядається її розмір, а тому максимальний розмір пенсії за вислугою років не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Що стосується проведення перерахунку пенсії з включенням додаткових видів грошового забезпечення, то перерахунок пенсій органами Пенсійного фонду України здійснюється на підставі довідок про розмір грошового забезпечення кожної особи, які готують та направляють уповноважені органи, в яких особа проходила службу. Розмір грошового забезпечення у довідці про складові грошового забезпечення позивача від 06.03.2018 № ТХ27105 вказаний відповідно до норм чинного законодавства станом на 01.01.2018 за посадою, яку позивач займав до звільнення зі служби та складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Саме з цих складових грошового забезпечення пенсія й була перерахована ОСОБА_1 .

Відповідач зазначає, що довідки для перерахунку пенсії видаються відповідно до встановленого Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі Порядок № 45) зразка, зокрема, у довідці обов`язково зазначається, що вона видана на виконання вимог відповідних нормативних актів, що передбачають зміни грошового забезпечення, мета видачі такої довідки зазначається як "для проведення перерахунку пенсії". Відповідач вважає, що "довідка" від 26.02.2020 р. № 453 не відповідає затвердженій формі та є лише відповіддю на адвокатський запит.

Позовні вимоги відносно моральної шкоди відповідач вважає необґрунтованими, оскільки протиправність у його діях відсутня та зазначає, що позивач не вказав чим підтверджується сума яку він визначив, як моральна шкода.

На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Також відповідач заперечує проти негайного виконання судового рішення та стягнення судових витрат.

Згідно п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

З огляду на викладене, суд розглядає справу в письмовому провадженні.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову виходячи з наступного.

Обставини перебування позивача на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 01.03.2011 року визнається відповідачем у листі від 19.03.2020 р. № 815-816/Д-03/8-2100/20, відзиві та підтверджується матеріалами пенсійної справи № .

На звернення позивача стосовно його пенсійного забезпечення, відповідач листом від 19.03.2020 р. № 815-816/Д-03/8-2100/20 повідомив, що пунктом 3 Порядку № 45, зокрема, передбачено проведення перерахунку пенсій на підставі довідок, що надаються державним органом, з яких особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком. Відповідач також зазначає, що на виконання пунктів 1,2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова № 103) з 01.01.2018 року проведено перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки Херсонського обласного військового комісаріату від 06.03.2018 року №ТХ27105 з підвищеного грошового забезпечення загальною сумою 8565,00 грн., що складається з наступних складових: посадовий оклад 4370,00 грн., оклад за військовим званням 1340,00 грн., надбавка за вислугу років 2855,00 грн.

При цьому відповідач зазначає, що в довідці відсутні такі складові грошового забезпечення, як надбавка за особливі умови проходження служби, надбавка за виконання особливо важливих завдань та премія. Відповідач також зазначає, що проведено перерахунок пенсії позивача на підставі приписів Постанови Кабінету Міністрів України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб від 21 лютого 2018 р. №103, Постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017р. № 704. Зазначає, що долучений до звернення лист військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2020 № 453 є відповіддю на адвокатський запит, а не довідкою для перерахунку пенсії, виданою та надісланою з додержанням вимог Порядку №45.

Позивач вважає бездіяльність ГУ ПФ України в Херсонській області щодо непроведення перерахунку його пенсії протиправною, просить захистити свої права шляхом задоволення даного позову.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Так, щодо позовних вимог ОСОБА_2 про неврахування відповідачем до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії додаткових видів грошового забезпечення суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 23.12.2010 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно ст. 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку в зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, після 01.01.2017 року повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, призначених за Законом №2262-XII, законодавець делегував Уряду, що узгоджується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (у редакції постанови Кабінетом Міністрів України №103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб) перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", проводиться на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою зокрема затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу. Ця постанова набрала чинності з 1 березня 2018 року.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону України №2262-XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (надалі - постанова КМУ №103), яка набрала чинності 24.02.2018.

Пунктом 1 постанови КМУ №103 постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Пунктом 2 постанови КМУ №103 передбачено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Пунктами 4, 7 постанови КМУ №103 постановлено, що у разі коли внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією постановою, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно із Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Також постановлено уповноваженим органам, у тому числі Міністерству оборони, після набрання чинності цією постановою забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розміри грошового забезпечення, визначені в пункті 1 цієї постанови, відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45.

Крім того, постановою КМУ №103 внесено зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 (надалі - Порядок №45).

Так, згідно із п.п. 1, 2, 3 Порядку від 13.02.2008 року №45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

На підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку.

Територіальні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Згідно з абзацами другим, четвертим та п`ятим пункту 2.6 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 №937, на обласні військові комісаріати покладаються: оформлення та подання до органів, що призначають пенсії, документів для призначення за Законом пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам сімей померлих військовослужбовців і осіб, звільнених з військової служби; визначення розміру грошового забезпечення для обчислення і перерахунку пенсій органами, що призначають пенсії, відповідно до Закону № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» (зі змінами) та Порядку № 45 і Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (зі змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок № 3-1). У разі якщо розмір грошового забезпечення на день призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей змінився, обласний військовий комісаріат складає довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій згідно з нормами, що діють на день призначення пенсії за відповідною посадою.

Відповідно п. 10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 р. № 389, обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення забезпечують, зокрема, оформлення та подання документів органам Пенсійного фонду України для призначення (перерахунку) пенсій особам, звільненим з військової служби, і членам їх сімей відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а також у передбачених законодавством випадках виплату грошової допомоги особам, звільненим з військової служби, і сім`ям загиблих (померлих) військовослужбовців Збройних Сил.

Тобто, саме на обласні військові комісаріати покладено функції по складанню довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством після надходження від територіального пенсійного органу списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку за формою згідно із додатком 1 до Порядку № 45.

Отже, в даному конкретному випадку, належним суб`єктом владних повноважень, наділеним правом та обов`язком складання зазначеного роду довідок є Херсонський обласний військовий комісаріат.

В свою чергу, суд також звертає увагу на те, що підставою для перерахунку пенсії органом Пенсійного Фонду України є не будь-яка інформація про розмір грошового забезпечення, а саме оформлена в порядку та у спосіб, передбачений Порядком №45

Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

В силу викладеного вище за текстом даного рішення обґрунтування, в компетенцію Уряду входить прийняття, зміна чи припинення дії Порядку № 45.

Проте, зміни внесені постановою №103, зокрема до додатку 2 до Порядку № 45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, відтак з 05.03.2019 - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.

Водночас алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема, ГУ ПФУ та відповідач у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.

Тому, після 05.03.2019 року - набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року, підставою для перерахунку пенсії категорії осіб, до якої віднесено позивача, є довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій в редакції додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до 24.02.2018 року (дата набрання чинності постановою №103).

З аналізу наведених норм та сформованих судом висновків вбачається, що Порядком №45 встановлена наступна послідовність дій: Міноборони повідомляє Пенсійний фонд України про підстави перерахунку пенсій; Пенсійний фонд України повідомляє головні управління в областях про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку; територіальні управління складають відповідні списки таких осіб та подають їх органам, які уповноважені видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії - органам, з яких особи були звільнені із служби.

Отже, без повідомлення Пенсійним фондом України та отримання відповідної довідки у відповідача відсутні підстави та повноваження для самостійної видачі відповідних документів та проведення перерахунку пенсії.

Водночас, органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами, особою-пенсіонером довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у них.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 03.04.2018 року по справі № 592/11328/17.

В свою чергу, відповідь на запит ОСОБА_3 надана тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2020 року за №453, не є підставою для здійснення перерахунку пенсії позивачу, оскільки носить виключно інформативний характер, не відповідає за формою та змістом формі, визначеній додатком 2 до Порядку № 45, яка діяла до 24.02.2018 року та створена невповноваженим на видачу відповідних довідок суб`єктом - військовою частиною, замість обласного військового комісаріату.

Отже, набрання чинності 01.03.2018 постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, якою змінено (збільшено) грошове забезпечення військовослужбовців, у розумінні частини 2 статті 51 Закону №2262-XII стало обставиною, що зумовила зміну розміру пенсії позивача, призначеної на підставі цього Закону. Водночас, з огляду на норми пунктів 1, 2 постанови КМУ №103 позивач набув право на підвищення пенсії, починаючи з 01.01.2018 року.

На виконання Постанови № 103 Херсонським обласним військовим комісаріатом видано довідку №ТХ27105 від 06.03.2018р. про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій за посадою начальника групи обслуговування (вертольотів та авіадвигунів), відповідно до якої розмір грошового забезпечення складає: посадовий оклад - 4370 грн., оклад за військовим званням (майор) - 1340 грн., надбавка за вислугу років (50%) 2855 грн., усього 8 565,00 грн.

З розпорядження про перерахунок пенсії за пенсійною справою № Міноборони від 22.03.2018 року вбачається, що ГУПФУ в Херсонській області з 01.01.2018 року здійснило перерахунок пенсії позивачу з розміру 70% грошового забезпечення, до якого враховано: посадовий оклад - 4370 грн., оклад за військовим званням - 1340 грн., процентна надбавка за вислугу років (50%) - 2855 грн. Розмір перерахованої пенсії склав 5995,50 грн.

Суд зазначає, що основний розмір пенсії позивача після перерахунку збільшився з 2488,86 грн. (основний розмір пенсії при попередньому перерахунку - з 01.10.2015 року) до 5995,50 грн.

Таким чином, відповідачем дотримано принципу, встановленого ст. 63 Закону №2262 (у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій) та встановлено новий розмір пенсії.

Також суд зазначає, що перерахунок пенсії, пов`язаний з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, унормований постановою КМУ №103 та Порядком №45, на час виникнення спірних правовідносин не передбачав включення до складових грошового забезпечення для перерахунку пенсій щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, які враховувалися при її призначенні чи подальших перерахунках.

Суд зауважує, що наразі пункти 1, 2 постанови КМУ №103 та зміни до пункту 5 Порядку №45, додатка 2 до Порядку №45 визнані протиправними та нечинними рішенням окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, в адміністративній справі №826/3858/18, які набрали законної сили 05.03.2019 року.

За правилами частини 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Однак, на момент видачі Херсонським ОВК довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.03.2018 року, спірні норми постанови КМУ №103 та Порядку №45 були чинними і підлягали застосуванню у правовідносинах, пов`язаних з перерахунком пенсій, призначених за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців".

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач отримавши таку довідку від Херсонського ОВК Міністерства оборони України про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача у зв`язку з підвищенням з 01.03.2018 року грошового забезпечення військовослужбовців, та здійснивши перерахунок відповідно до даної довідки, діяв правомірно, порушень прав позивача не вчиняв, протиправних дій чи бездіяльності не допустив. Загальний розмір пенсії після перерахування не зменшився.

Суд не надає оцінку діям Херсонського ОВК щодо того, які саме складові грошового забезпечення повинні бути в довідці про розмір грошового забезпечення. Відповідно до п. 9 Порядку №45, відповідач має право перевіряти правильність складення довідок щодо формального змісту, однак в даній постанові не визначено право пенсійного органу самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. При цьому суд зазначає, що перерахунок пенсії позивача проведений з врахуванням складових грошового забезпечення зазначеного в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 , а врахування інших складових, не зазначених в довідці, суперечило б вищевикладеним вимогами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянув зразкову справу № 240/6263/18 (провадження № Пз/9901/1/19) про підстави перерахунку військової пенсії у зв`язку зі зміною грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Рішенням від 13 березня 2019 року визнано правомірним перерахунок пенсії військовослужбовців з урахуванням лише трьох складових оновленого грошового забезпечення: окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Інші види грошового забезпечення (які суд 1 інстанції зобов`язав врахувати, перерахувавши призначену пенсію: додаткова винагорода, допомога на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань, премія, винагорода за участь в АТО) не враховуються при перерахунку, оскільки це не передбачено постановою Кабінету Міністрів від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" .

Щодо позовної вимоги визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Херсонської області щодо зменшення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , основного розміру призначення пенсії грошового забезпечення з 90% до 70%, та додаткові види грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262).

Згідно ст. 1 Закону №2262 (в редакції, чинній на час призначення пенсії) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до положень ст. 10 Закону №2262 (в редакції, чинній на час призначення пенсії) на підставі довідки про складові оновленого грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Пунктом а) статті 12 Закону № 2262 (в редакції, чинній на час призначення пенсії) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Згідно п. а ч.1 ст.13 Закону № 2262 (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах - особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 13 Закону № 2262 (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби в Міністерстві обороги України 11.12.1994 року №2818 в запас за віком в званні "майор" з календарною вислугою 25 років 1 місяць, у пільговому обчисленні - 34 роки 4 місяці. Пенсія позивачу призначена з 11.12.1994 року. Відповідно до Закону № 2262 в редакції, чинній на час призначення пенсії з 01.03.2011 (дата з якої позивач перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Херсонській області) розмір грошового забезпечення позивача становила 90%.

Суд зазначає, що право позивача на отримання пенсії у розмірі 90% з 01.03.2011 року до її перерахунку, здійсненого відповідачем у 2018 році, сторонами не заперечується, що вбачається з відзиву на позов та з протоколів про перерахунок пенсії за пенсійною справою № Міноборони, що містяться в матеріалах справи.

Тому, спірним залишається лише питання правомірності застосування відповідачем обмеження граничного розміру зазначеного відсотка, встановленого ч.2 ст. 13 Закону №2262 в редакції, чинній станом на момент перерахунку пенсії позивача у березні 2018 року.

Пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 р. № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80" та цифри "80" замінено цифрами "70", відповідно.

Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії з 90% та 80% до 70% сум грошового забезпечення відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 2 ст.22 Основного Закону встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод людини й громадянина.

Таким чином, зміна розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення, що відбулася відповідно до положень ч.2 ст.13 Закону № 2262 після призначення пенсії позивачу, не може бути підставою для зменшення розміру вже призначеної пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.

Внесені Законом № 1166-VІІ зміни до ч.2 ст.13 Закону № 2262 щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при первинному призначенні пенсій.

Тому, зменшення пенсії відповідача до 70% грошового забезпечення, на думку суду, є протиправним та таким, що в порушення ст.ст. 22, 58 Конституції України, звужує право позивача на отримання пенсії у розмірі, визначеного чинним на момент її призначення законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 8 липня 2015 року у справі №732/48/15 та Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року у справі № 523/4930/15-а та від 27 лютого 2018 року у справі №642/3284/17.

Додатково суд зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 по справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правого акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Ухвалюючи таке рішення суди дійшли висновку про те, що пункти 1 та 2 спірної Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 щодо складових грошового забезпечення для перерахунку пенсій, звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, з огляду на те, що скасовують надбавки, доплати, підвищення і премії, які отримував військовий пенсіонер під час служби, та які враховувались при попередніх перерахунках пенсій. Отже, новий порядок перерахунку раніше призначених пенсій, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, не враховував всі види грошового забезпечення військовослужбовців, вичерпний перелік яких встановлений Законом №2011-XII, і які відображають умови, особливості військової служби кожної особи, яка має право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що при проведенні перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість, відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Суд зазначає, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців орган Пенсійного фонду України має застосовувати норму, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки її призначення та перерахунок є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, а тому внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії.

Зазначеного висновку дійшов також Верховний Суд у рішенні від 04.02.2019 року по справі №240/5401/18.

Це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом № 2262-ХІІ, при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Постанови КМУ № 704 відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ № 103.

Суд також враховує, що Конституційним Судом України у рішеннях від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 та від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 сформовано правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме, у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У рішенні від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, насамперед, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. У рішенні від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 Конституційним Судом України зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в ч. 3 ст. 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Виходячи з висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, зокрема, військовослужбовців, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Одним із основних аспектів відповідальності держави перед людиною є забезпечення чіткого виконання законів, прийнятих її законодавчими органами.

Приписами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в цій частині та, як наслідок, до необхідності їх задоволення шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення та шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити з 1 січня 2018 року перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90% суми грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення 50 000,00 грн. моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 цієї ж Постанови Пленуму № 4 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд зазначає про недоведеність позивачем того, що зазначеними вище діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, а саме, не надано належних пояснень того, в чому полягає моральна шкода, якими доказами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням йому шкоди, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо.

До суду не надано жодного документу, який би надав можливість суду встановити обсяг завданої позивачу моральної шкоди та встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та станом здоров`я.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин і правового врегулювання, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Стосовно вимоги позивача щодо допуску до негайного виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби; припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; уточнення списку виборців; усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1 - 4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 371 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Суд зазначає, що у ст.371 КАС України наведено вичерпний перелік рішень суду, що підлягають негайному виконанню. Однак, звернення рішення суду до негайного виконання в межах суми в частині пенсії за один місяць можливо у разі стягнення конкретно визначеної суми. В даному ж випадку суд, в межах заявлених позивачем позовних вимог, прийшов до висновку про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити згідно з ним пенсію, тобто, вчинити певні дії.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав щодо звернення до негайного виконання рішення суду.

Приписами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Згідно ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З викладеного вбачається, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 р. у справі № 814/698/16.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимоги заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходить з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 30.12.2019 р. № 52/19, укладеного між адвокатом Хараїм О.В. та Дураковим М.К. його предметом є надання клієнту правової допомоги.

Згідно п.4.2 договору загальний розмір гонорару адвоката складається відповідно до "розрахунку правової допомоги", що міститься в додатку до даного договору та є невід`ємною його частиною і складає 4 000 грн.

На підтвердження отримання гонорару в розмірі 4 000 грн., позивачем надано до суду розрахунок розміру гонорару адвоката Хараїм О.В. від 20.03.2020 р., квитанція від 20.03.2020 р. № 0.0..1.

Згідно звіту про обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість від 19.02.2020 року розмір гонорару у сумі 4 000 грн. складається з: 1. Правового аналізу документів, наданих клієнтом адвокату, аналіз законодавству, що підлягає застосуванню, робота у єдиному державному реєстрі судових рішень, направлення адвокатських запитів - 1000 грн.; 2. Підготовка та складання адміністративного позову 3 000 грн.

Щодо наведених складових гонорару суд зазначає, що на підтвердження виконання адвокатом переліку робіт, зазначених в п.1 звіту в матеріалах справи міститься лише одна відповідь на запит ОСОБА_3 . Доказів виконання інших підготовчих робіт, вартість яких оцінена адвокатом в 1000,00 грн. до суду не надано, обсяг витраченого часу також не зазначений. З огляду на викладене, суд вважає за доцільне зменшити вартість робіт за п.1 звіту до 500,00 грн.

Також, згідно п.1 звіту - саме роботи за відповідним пунктом були підготовчими, натомість вартість робіт за п.2 звіту адвокатом знову включено роботи з підготовки адміністративного позову.

Суд наголошує, що відповідно до частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Однак, позивачем не додано жодного документу, що підтверджував би факт виконання адвокатом робіт, зазначених в п.2 звіту про обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, а саме: підготовка та складання адміністративного позову.

Суд звертає увагу на те, що позовна заява підписана позивачем ОСОБА_1 , адвокат представником позивача не зазначений, будь-яких інших документів, які б свідчили про участь адвоката в підготовці позову, окрім єдиної відповіді на запит, в якому згадується адвокат Хараїм О.В., матеріали справи не містять.

Також, суд вважає не співмірним вартість з підготовки позовної заяви в даній справі сумі заявлених витрат у 3000 грн.

Враховуючи викладене, суд зменшує розмір витрат позивача з правничої допомоги за п.2 звіту, заявлених ним до відшкодування до 1500,00 грн.

Таким чином, загальний розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами становить 2000,00 грн.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 3,4 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З огляду на те, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі зазначеного суд вважає, що підлягають стягненню з ГУ ПФУ в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000 грн. (1/2 від витрат, що підлягають розподілу).

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) з 90% до 70% сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), в розмірі 90% суми грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Згідно п.3 "Прикінцевих положень" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 112010201