Справа № 240/11711/19
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/11711/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

06 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Іваненко Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 01.03.2018 без зміни для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) в січні 2016 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на день звільнення з ним не було проведено розрахунок та не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, у зв`язку з чим він звертався до відповідача з приводу врегулювання питання виплати індексації грошового забезпечення, проте отримав відмову з посиланням на те, що індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково, а саме, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018.

У задоволенні решти позовних вимог позивача, а саме щодо стягнення компенсації втрати частини доходів відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати у зв"язку з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення та порушення прав позивача. З підстав викладених в апеляційній скарзі, посилаючись на Закон України "Про компенсацію громадянам встрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ ( далі - Закон №2050), апелянт просить суд:

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 01.03.2018 без зміни для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) в січні 2016 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації.

Відповідач направив на адресу суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлено всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку в частині відмовлених позовних вимог.

Зокрема, у відзиві відповідач зазначає про помилковість твердження позивача та неправильне тлумачення ним норм матеріального права стосовно того, що статтею 2 Закону №2050 визначена основна підстава здійснення зазначеної виплати, а саме її нарахування. Проте, в даному випадку нарахування такої виплати відсутнє.

Крім того, відповідач повідомив, що Військовою частиною НОМЕР_1 проведено виплату позивачу індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 28.02.2020 року відповідно до наказу №46 від 13 березня 2020 року, копія якого додається до відзиву.

В силу положень ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи, які також підтверджені під час апеляційного розгляду.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 13-РС від 30.03.2018 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я).

В подальшому, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.04.2019 № 85 ОСОБА_1 виключений зі списку особового складу частини, всіх видів забезпечення з 06 квітня 2018 року.

Позивач звертався із заявою до відповідача щодо не виплачених сум індексації грошового забезпечення.

Листом (довідкою) командир Військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2019 №4/906 повідомлено позивача, що проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Вказано, що протягом 2016-2017 років фондом грошового забезпечення військової частини, затвердженого вищим розпорядником бюджетних коштів, видатки на виплату індексації грошового забезпечення не було передбачено. Виплата сум індексації грошового забезпечення не проводилась.

Вважаючи, що він має право на виплату сум індексації грошового забезпечення позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018. Зокрема, в даному випадку на переконання суду, невиплата позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 01.03.2018 включно, є порушенням вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для задоволення позову в частині стягнення на користь позивача компенсації втрати частини доходів відсутні, оскільки позовні вимоги у цій частині суд вважає передчасними.

Колегія суддів, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 308 КАС України, апеляційному перегляду підлагає рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року в оскаржуваній позивачем частині, а саме щодо відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення на користь позивача компенсації втрати частини доходів

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 врегульовано, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до статті 3 Закон України "Про компенсацію громадянам встрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов"язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону №2050 визначено, що виплата суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відмова власника або уповноваженого органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Разом з тим, як встановлено судом, в даному випадку мало місце виключення позивача зі списку особового складу без проведення остаточного розрахунку, а саме: не виплачено індексацію грошового забезпечення. Зокрема, станом час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення, в матеріалах справи були відсутні розрахунки суми невиплаченої індексації грошового забезпечення.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що компенсація втрати частини доходів підлягає стягненню у відповідності до вимог Закону №2050, оскільки статтею 2 вказаного закону визначена основна підстава здійснення вказаної виплати, а саме її нарахування, проте в даному випадку таке нарахування проведено не було.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що нарахування індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача, а тому після набрання даним рішенням законної сили та його виконання відповідачем, останній зобов"язаний нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за спірний період, а у разі невиконання цього обов"язку, позивач не позбавлений права звернутись з позовом про виплату компенсації втрати частини доходів за час затримки розрахунку при звільненні.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи, відповідачем разом з відзивом на апеляційну скаргу надано до матеріалів справи копію наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13 березня 2020 року №46, з якого судом встановлено, що Військовою частиною НОМЕР_1 проведено нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 28.02.2020 року в розмірі 4503, 23 грн.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що станом на день прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення з Військової частини НОМЕР_1 компенсації втрати частини доходів були відсутні.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскаржуваній частині відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Іваненко Т.В.