Справа № 160/5485/19
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 квітня 2020 року Справа №160/5485/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та заміну сторони у провадженні по справі за позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Дніпропетровській області з заявою, в якій просить:

- замінити сторону в провадженні по справі № 160/5485/19, замість позивача ГУ ДФС у Дніпропетровській області на належного позивача Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (юридична адреса 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а).

- поновити Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області строк пред`явлення до виконання виконавчого листа по адміністративній справі № 160/5485/19 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник - ГУ ДПС у Дніпропетровській області розпочав свою діяльність 03.09.2019 року відповідно до наказу ГУ ДПС від 03.09.2019 № 17 "Про початок діяльності Головного управління ДПС у Дніпропетровській області". Таким чином відбулося публічне правонаступництво (передання адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень (головного управління ДФС у Дніпропетровській області) до іншого (головного управління ДПС у Дніпропетровській області), останній з яких набув адміністративну компетенцію попереднього, ставши його правонаступником. Оскільки виконавчий лист був виданий з пропущеним строком пред`явлення до виконання, а на даний час боржником добровільно не погашено заборгованість, борг не стягнуто у примусовому порядку, ГУ ДПС у Дніпропетровській області позбавлено можливості пред`явити виконавчий документ до виконання, заявник просить суд поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа та замінити сторону провадження у справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року справу призначено до розгляду на 24 квітня 2020 року о 11:00 год. у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5, зала 1.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись своєчасно і належним чином.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду, суд розглянув заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та заміну сторони у провадженні по справі в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та розглянувши наведені у заяві доводи, суд приходить до висновку про часткове задоволення означеної заяви з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року у справі № 160/5485/19 адміністративний позов Головного управління ДФС в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд.17-а; ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу було задоволено повністю та стягнуто податковий борг з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в сумі 11 904,31 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот чотири гривні тридцять одна копійка). Дане рішення набрало законної сили.

Матеріалами справи підтверджується, що виконавчий лист по справі № 160/5485/19 виданий 16 березня 2020 року з встановленим строком пред`явлення виконавчого документа до виконання до 16 січня 2020 р., тобто після закінчення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Вважаючи, що строк пред`явлення вищевказаного виконавчого листа до виконання пропущено з поважних причин, заявник звернувся до суду з заявою про поновлення цього строку та заявою про заміну сторони у провадженні по справі.

Надаючи правову оцінку поданій заяві та викладеним у ній доводам і вимогам, суд зважає на таке.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення, зокрема, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Принцип обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, надає їм властивості закону по справі, у якій вони постановлені, тому вони обов`язкові для виконання на території України всіма фізичними і юридичними особами, яких ці рішення стосуються.

Європейський суду з прав людини в рішенні у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголошує, що право на суд, захищене статтею 6 (995_004), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (980_079) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (980_075) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

У статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частинами першою та другою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Частиною четвертою вказаної статті визначено, що Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на зміст наведеної норми процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (стаття 52 КАС України). Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року (справа № 905/1956/15).

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року (справа № 524/4478/17), від 20 лютого 2019 року (справа № 826/16659/15).

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою КМУ від 19.06.2019 №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1, реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2, установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби.

На виконання пункту першого постанови КМУ від 19.06.2019 №537 наказом Державної податкової служби України від 12.07.2019 року № 14 "Про затвердження Положення про територіальні органи ДПС" затверджено положення про Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до пункту 1 якого Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01.08.2019 року під номером запису 1 091388.

На виконання п. 2 постанови КМУ від 19.06.2019 №537 Головне управління ДФС у Дніпропетровській області з 02.08.2019 року перебуває в стані припинення шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В цій справі має місце публічне правонаступництво (повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого, внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції). Тобто, в даному випадку відбулося передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого.

Отже, оскільки функції з погашення податкового боргу є функціями Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, вжиття заходів щодо виконання цього судового рішення про стягнення податкового боргу належать до компетенції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як контролюючого органу.

Таким чином, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є правонаступником ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

До суду не надані докази наявності відкритого виконавчого провадження щодо виконання рішення суду від 13 вересня 2019 року у справі № 160/5485/19.

З системного аналізу наведених норм та з огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про заміну сторони у виконавчому листі, а саме - ГУ ДФС у Дніпропетровській області - його правонаступником Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.

Крім того згідно з положеннями частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, за яким стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Частиною шостою цієї статті визначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до приписів ч.1 ст.376 Кодексу адміністративного судочинства України, які кореспондуються з приписами ч.6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Таким чином, розглядаючи питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд перевіряє чи справді цей строк пропущено, а якщо є підстави так вважати, то чи були поважні причини для цього. В свою чергу, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи (стягувача), та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи судом встановлено, що виконавчий лист у справі по справі № 160/5485/19 виданий 16 березня 2020 року з встановленим строком пред`явлення виконавчого документа до виконання до 16 січня 2020 р., який 19.03.2020 р. отримано представником ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджує розписка, наявна в матеріалах справи. Таким чином, заявником отримано виконавчий лист, строк пред`явлення якого до виконання на час його отримання вже скінчився.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 160/5485/19 пропущено з причин, які не залежали від волі стягувача, а отже, такі причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважними, у зв`язку із чим пропущений стягувачем строк для пред`явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа підлягає поновленню відповідно до вимог ст.376 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Керуючись статтями 52, 248, 256, 295, 376, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (юридична адреса 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а) про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та заміну сторони у справі № 160/5485/19 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - задовольнити частково.

Замінити сторону у виконавчому листі, виданому Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 16 березня 2020 року по справі № 160/5485/19 щодо стягнення податкового боргу з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в сумі 11 904,31 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот чотири гривні тридцять одна копійка), а саме: стягувача - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області () його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 17-А, ).

Поновити Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі № 160/5485/19 щодо стягнення податкового боргу з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в сумі 11 904,31 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот чотири гривні тридцять одна копійка) на 3 місяці з моменту набрання ухвалою законної сили.

В задоволенні іншої частини відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Юхно