Справа № 697/498/20
Суддя: Льон О. М.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/498/20
провадження № 2-а/697/16/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Льон О.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення. В обґрунтування позову вказує, що 04.03.2020 поліцейським Управління патрульної поліції в Черкаській області Мельником В.П. відносно нього (позивача) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2195654. Відповідно до винесеної постанови позивача визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України. В тексті постанови зазначено, що 04.03.2020 о 12 год. 36 хв. у м. Черкаси вул. 30-Річчя Перемоги, 12, він - ОСОБА_1 , керуючи автомобілем проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.«ґ» ПДР - порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, про що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки 04.03.2020 о 12 год. він керував автомобілем Jaguar i-pace д.н.з. НОМЕР_1 у м. Черкаси та рухався по вул. 30-Річчя Перемоги, виїхав на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофора і коли керований ним транспортний засіб знаходився посередині перехрестя, тобто автомобіль уже проїхав стоп-лінію та перехрещувану проїзну частину - на світлофорі загорівся жовтий сигнал. Після чого він продовжив переїзд перехрестя відповідно до вимог п.16.8 ПДР України, який зобов`язує водія продовжити рух у вказаному напрямку незалежно від сигналу світлофора на виїзді. Інспектор патрульної поліції Мельник В.П. склав відносно нього та вручив йому постанову, у якій відсутні докази, що давали б підстави для винесення оскаржуваної постанови. Позивач стверджує, що його автомобіль розпочав рух на перехресті на дозволений сигнал світлофора, з урахуванням дорожньої обстановки, він не зміг би зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування, тому він продовжив рух далі на жовте світло світлофору, забезпечуючи при цьому безпеку дорожнього руху, що відповідає вимогам пункту 8.11 ПДР України. Також скаржник вказував, що оскаржувана постанова складена з порушенням вимог, встановлених статтею 283 КУпАП, зокрема, вона не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис. На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови працівником поліції Мельником В.П . надавався відеозапис, але за допомогою якого технічного пристрою він зроблений невідомо. Просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2195654від 04.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Судові витрати покласти на відповідача.

У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії:

Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Русакова Г.С. від 16.03.2020 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 01.04.2020, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

27.03.2020 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов.

01.04.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному.

Згідно розпорядження Канівського міськрайонного суду Черкаської області №274 від 16.04.2020, у зв`язку із припиненням повноважень судді Русакова Г.С. , та з метою недопущення порушення строку розгляду справи, 16.04.2020 було проведено повторний автоматичний розподіл справи, справу передано для подальшого розгляду судді Льон О.М.

Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Льон О.М. від 21.04.2020 справу прийнято до свого провадження та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, призначено судове засідання на 06.05.2020.

06.05.2020 від представника позивача - адвоката Мосійчука В.М. надійшло клопотання, відповідно до якого просить не стягувати з відповідача судові витрати на оплату послуг адвоката (а.с.62).

Відповідно до вимог ст. 19, 257 КАС України дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач належними чином повідомлявся про розгляд даної справи в суді, ним було отримано копію позовної заяви з доданими до неї додатками та направлено на адресу суду у встановлений судом строк відзив на позовну заяву (а.с.26-35). Представник відповідача у відзиві на позов зазначає, що позивач під`їжджаючи до світлофору на перехресті повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, при увімкнені зеленого миготливого сигналу, який передує жовтому, врахувати технічний стан транспортного засобу та розрахувати можливість зупинки у місці, визначеному п.8.10 ПДР при увімкнені жовтого сигналу світлофора. Однак, вищезазначених вимог ПДР позивач не виконав, та доказів про неможливість зупинитися у визначеному ПДР місці при проїзді перехрестя, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та при подачі позовної заяви до суду не надав, вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Заперечував щодо не зазначення у оскаржуваній постанові технічних засобів за допомогою якого було здійснено фіксацію адміністративного правопорушення. У задоволенні позовних вимог просить відмовити, а розгляд справи проводити за відсутності представника.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

За таких обставин справа розглянута за наявними матеріалами.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі і письмовий відзив на позовну заяву, оглянувши відеозапис, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

В судовому засіданні встановлено, що 04.03.2020 молодшим лейтенантом поліції 1 батальйону 1 роти УПП в Черкаській області Мельником В.П. було винесено постанову серії ЕАК № 2195654 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., за скоєне ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що останній 04.03.2020 о 12 год. 36 хв. у м. Черкаси вул. 30-Річчя Перемоги, 12, керуючи автомобілем Jaguar i-pace д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.«ґ» ПДР України - порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів (а.с.11).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, передбачені частиною другою статті 122 КУпАП.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 2 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Слід зазначити, що Законом України від 14.07.2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Суд вважає за необхідне зазначити, що працівником поліції - молодшим лейтенантом поліції 1 батальйону 1 роти УПП в Черкаській області Мельником В.П. до оскаржуваної постанови серії ЕАК №2195654 від 04.03.2020 внесено відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, а саме зазначено, що до постанови додається відео із службового реєстратора ТЗ н.з. 1679 (п.9), як це передбачено ст. 283 КУпАП, а тому твердження позивача, щодо не зазначення даної інформації у оскаржуваній постанові є помилковим.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Представником відповідача на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху надано диск з відеозаписами, а саме: IMG_0623; 1_; 2- , який приєднано до матеріалів справи (а.с.51).

В ході розгляду справи було оглянуто диск відеозапису правопорушення, який підтвердив законність дій молодшого лейтенанта поліції 1 батальйону 1 роти УПП в Черкаській області Мельника В.П. під час складання оскаржуваної постанови, оскільки на відеозапису видно, що позивач, керуючи транспортним засобом Jaguar i-pace д.н.з. НОМЕР_1 перетнув перехрестя на жовтий сигнал світлофора, що є порушенням п.8.7.3. ПДР та за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За пунктом 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9. ПДР України).

Пунктом 8.7.3.«ґ» ПДР жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Пунктом 8.10 ПДР визначено, що у разі подання світлофором або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитись перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в інших випадках перед перехрещувальною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно п.8.11 ПДР, водіям у разі ввімкнення жовтого сигналу світлофора, або підняття регулювальником руки вгору, які не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п.8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатись далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, позивачем у справі не заперечується факт проїзду регульованого перехрестя на жовтий (заборонений) сигнал світлофора, що також підтверджується відеозаписом.

Разом з тим, позивач вказав в позовній заяві, що він рухаючись на жовтий сигнал світлофора не міг зупинити свій транспортний засіб без екстреного гальмування, згідно вимог ПДР України, оскільки виїхав на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофора, але коли автомобіль уже проїхав стоп-лінію та перехрещувану проїзну частину - на світлофорі загорівся жовтий сигнал.

З дослідженого відеозапису встановлено, що позивач фактично проїхав перехрестя на жовте значення світлофору, але він не мав можливості здійснити зупинку автомобіля у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування та не створюючи перешкод для інших учасників руху, у зв`язку з чим його дії, враховуючи положення п. 8.11 ПДР, не можливо розцінювати як порушення вимог п. 8.7.3 «г» ПДР.

При цьому, суд враховує, що позивач ОСОБА_1 не створив своїми діями перешкод у русі іншим учасникам дорожнього руху, тому з урахуванням дорожньої ситуації позивач забезпечив безпеку дорожнього руху, що є однією із умов продовження руху в разі ввімкнення жовтого сигналу, яка визначена п. 8.11 ПДР.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 25 липня 2018 року у справі № 183/2042/17, від 31 липня 2018 року № 552/5623/16-а.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 продовжив рух транспортного засобу під час ввімкнення жовтого сигналу світлофора, оскільки у нього була відсутня можливість зупинити свій транспортний засіб без екстреного гальмування, у зв`язку з чим відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності, суд робить висновок про те, що молодшим лейтенантом поліції 1 батальйону 1 роти УПП в Черкаській області Мельником В.П. не обґрунтовано було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, тому у суді наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови серії ЕАК №2195654 від 04.03.2020.

Аналізуючи наведене, враховуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не доведена, а тому позов позивача підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 122, 251, 280 КпАП України, ст.ст.12, 20, 72-77, 122, 243-245, 250, 257, 286 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2195654 від 04.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 06 травня 2020 року.

Суддя О . М . Льон