Справа № 460/4139/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2020 року м. Рівне №460/4139/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області, відповідач), в якому просив суд:

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Рівненській області щодо не призначення ОСОБА_1 на посаду в.о. завідувача сектору протидії незаконному обігу підакцизних товарів ДФС у Рівненській області;

Зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській області розглянути питання про призначення ОСОБА_1 на посаду в.о. завідувача сектору протидії незаконному обігу підакцизних товарів ДФС у Рівненській області;

Зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 15.01.2017 року по дату винесення судового рішення по справі.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що він проходить службу на посаді виконуючого обов`язки завідувача сектору протидії незаконному обігу підакцизних товарів в Державній податковій службі у Рівненській області. Наказом Державної податкової служби у Рівненській області від 10.12.2012 №87-о на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 30.11.2012 позивача відсторонено від займаної ним посади строком на два місяці. В подальшому, ухвалами судів у межах кримінального провадження таке відсторонення продовжувалось до 14.01.2017, тобто до кінця строку дії останнього рішення суду. Після цього позивач неодноразово звертався до відповідача щодо призначення його на займаній посаді у зв`язку з закінченням його відсторонення. Проте, Головне управління ДФС у Рівненській області до цього часу протиправно належним чином не відреагувало на його звернення і не вжило жодних заходів щодо забезпечення продовження його трудової діяльності у лавах податкової міліції. Разом з тим, вказує, що у зв`язку з тривалою неможливістю виконувати свої обов`язки через бездіяльність відповідача і не допущення його до роботи він втратив свій дохід, а тому вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 15.01.2017 року по дату ухвалення судового рішення по справі. З огляду на наведене просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач з позовом не погодився, подав відзив на позовну заяву. Зазначає, що позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими, оскільки забезпечення ОСОБА_1 посадою після відсторонення є неможливим у зв`язку з припиненням юридичної особи у якій він працював. Вказує, що відповідно до статті 65 ЗУ «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 , який підозрюється у вчиненні злочину в сфері службової діяльності підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді до прийняття остаточного рішення в порушеному щодо нього кримінальному провадженні. На даний час судовий розгляду кримінальної справи щодо позивача не завершено, а тому його було не допущено до роботи. Поряд з цим, зауважує, що посада на якій перебував позивач наразі у штатному розписі відсутня, а тому доцільності видавати накази про відсторонення від неї позивача не було. З тих підстав просив у позові відмовити.

Позивач відповідь на відзив не подав.

Ухвалою суду від 02.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 03 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 23.03.2020, у зв`язку із карантинними заходами, розгляд справи відкладено до 27.04.2020.

В судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час та місце його проведення повідомлені залежним чином.

Представник позивача подав клопотання про судовий розгляд справи за відсутності сторони позивача, за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача подав клопотання про судовий розгляд справи без його участі.

Відповідно до частин першої та дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, ухвалою суду від 27.04.2020 суд продовжив розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини справи та фактичні правовідносини сторін.

ОСОБА_1 проходить службу на посаді виконуючого обов`язки завідувача сектору протидії незаконному обігу підакцизних товарів в Державній податковій службі у Рівненській області, що підтверджується його трудовою книжкою і послужним списком (а. с. 10-16).

Наказом Державної податкової служби у Рівненській області від 10.12.2012 №87-о на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 30.11.2012 позивача відсторонено від займаної ним посади строком на два місяці (а. с. 17).

В подальшому, наказами керівника податкового органу:

від 04.02.2013 №9-о виданого на виконання ухвали Рівненського міського суду від 30.01.2013 №22-о (а. с. 94);

від 01.04.2013 виданого на виконання ухвали Рівненського міського суду від 01.04.2013 (а. с. 95);

від 23.05.2013 № 1-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 17.05.2013 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 96-98);

від 18.07.2013 №18-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 18.07.2013 (а. с. 99-101);

від 17.09.2013 № 38-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 06.09.2013 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 24, 102-103);

від 07.11.2013 №60-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 07.11.2013 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 104-105);

від 08.01.2014 №1-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 25.12.2013 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 106-107);

від 24.02.2014, №11-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 24.02.2014 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 108-109);

від 23.04.2014 №32-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 23.04.2014 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с.110-111);

від 30.05.2014 №35-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 16.05.2014 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с.112-113);

від 18.07.2014 №45-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 16.07.2014 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с.114-115);

від 17.09.2014 №66-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 16.09.2014 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с.116-117);

від 04.11.2014 №74-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 03.11.2014 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с.118-119);

від 31.12.2014 №9-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 25.12.2014 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с.120-121);

від 24.02.2015 №6-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 20.02.2015 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с.122-123);

від 24.04.2015 №14-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 17.04.2014 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с.124-125);

від 19.06.2015 №24-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 15.06.2015 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с.126-127);

від 14.08.2015 №43-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 14.08.2015 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 128);

від 09.10.2015 №56-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 08.10.2015 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 129-131);

від 08.12.2015 №66-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 08.12.2015 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 132-134);

від 05.02.2016 №6-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 05.02.2016 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 135-137);

від 05.04.2016 №14-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 31.03.2016 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 138-140);

від 27.05.2016 №23-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 26.05.2016 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 141-143);

від 27.07.2016 №37-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 26.07.2016 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 144-146);

від 28.09.2016 №46-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 26.07.2016 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 147-149);

від 30.11.2016 №63-о виданого на виконання ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 14.11.2016 у кримінальній справі №572/1609/13-к (а. с. 150-152).

На підставі вказаних ухвал судів продовжувалось відсторонення ОСОБА_1 від займаної ним посади виконуючого обов`язки завідувача сектору протидії незаконному обігу підакцизних товарів в Державній податковій службі у Рівненській області до 14.01.2017. Тобто допоки не закінчився строк дії останнього рішення суду про відсторонення позивача від 14.11.2016.

Сарненський районний суд Рівненської області листом від 08.02.2017 №572/1609/13-к/636/2017 у відповідь на запит позивача повідомив, що станом на 08.02.2017 судом не розглядалося клопотання про продовження відсторонення від посади ОСОБА_1 по кримінальному провадженню №0000001 після закінчення дії ухвали від 14.11.2016, оскільки таке клопотання до суду не надходило (а. с. 160).

Встановлено, що Державна податкова служба у Рівненській області 20.08.2013 була припинена, як юридична особа внаслідок реорганізації шляхом приєднання її до Головного управління Міндоходів у Рівненській області на виконання постанови Кабінету Міністрів України №229 від 20.03.2013.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України №311 від 06.08.2014 Головне управління Міндоходів у Рівненській області було реорганізоване в Головне управління ДФС у Рівненській області - відповідача у цій справі.

В 2017 році (дата не встановлена) позивач звернувся до ГУ ДФС у Рівненській області з рапортом в якому погодився з запропонованою йому посадою старшого оперуповноваженого сектору викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління (а. с. 186).

20.02.2017 завідувач сектору по роботі з персоналом відповідача звернувся до відділу внутрішньої безпеки з проханням надати погодження на призначення ОСОБА_1 на посаду зазначену ним у поданому рапорті (а. с. 187-188);

У відповідь на цей лист начальником відділу внутрішньої безпеки було повідомлено, що відповідно до статті 65 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 , який підозрюється у вчиненні злочину в сфері службової діяльності підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді до прийняття остаточного рішення в порушеному щодо нього кримінальному провадженні (а. с. 119).

22.07.2019 позивач звернувся до ГУ ДФС у Рівненській області з проханням призначити його на посаду стосовно якої в січні 2017 року закінчився термін відсторонення (а. с. 190).

16.08.2019 відповідач повідомив, що за результатами розгляду вказаної вище заяви позивача ним направлено запит до Національного агентства з питань запобігання корупції з метою надання роз`яснення щодо правомірності призначення позивача на посаду ГУ ДФС в Рівненській області за наявності оголошеної йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення у сфері службової діяльності (а. с. 191). Інформації щодо результатів розгляду такого запиту НАЗК в матеріалах справи немає.

02.10.2019 позивач повторно звернувся до відповідача з проханням призначити його на посаду стосовно, якої в січні 2017 року закінчився термін відсторонення (а. с. 192).

У службовій записці, яка подана керівництву відповідача управлінням правового забезпечення відповідача зауважено, що під час відсторонення від роботи трудовий договір продовжується, але працівник тимчасово до роботи не допускається. При цьому на період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Після закінчення терміну відсторонення від роботи працівник в залежності від наявних підстав може бути допущений до роботи, переведений на іншу роботу або звільнений з роботи. Повідомлено, що забезпечення ОСОБА_1 посадою після відсторонення є неможливим, оскільки 20.08.2013 припинена юридична особа у якій він працював (а. с. 196)

Листом ДФС України від 23.01 2020 позивачу повідомлено, що документи стосовно погодження його кандидатури на старшого оперуповноваженого сектору викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління відповідача 25.11.2020 направлені на адресу ДФС України і станом на 15.01.2020 відповідь за результатами їх розгляду не надійшла (а. с. 193).

Не погоджуючись з тривалим недопущенням його службових обов`язків за займаною посадою, а також з невиплатою належного грошового забезпечення позивач звернувся до суду за захистом своїх прав і інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 46 Кодексу законів про працю України передбачено, що Відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, у складі ДФС та її територіальних органах діють підрозділи податкової міліції.

Статтею 353 Податкового кодексу України визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Пунктом 354.4 статті 354 Податкового кодексу України передбачено, що посадова чи службова особа податкової міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов`язки, несе відповідальність у встановленому законом порядку.

Посадова чи службова особа податкової міліції у межах повноважень, наданих цим Кодексом та іншими законами, несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну відповідальність згідно із Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ або іншу передбачену законом відповідальність (пункт 354.1 статті 354 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 17 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV особа рядового або начальницького складу, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та/або пов`язаного із зловживанням своїм службовим становищем, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Рішення про відсторонення особи рядового або начальницького складу від посади можуть приймати начальники, яким надано право прийняття на службу або призначення цієї особи на посаду, шляхом видання письмового наказу.

Частинами 1 та 2 статті 154 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу.

Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 158 Кримінального процесуального кодексу України прокурор має право звернутися з клопотанням про продовження строку відсторонення від посади.

З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що начальник органу ДФС, якому надано право прийняття на службу або призначення цієї особи на посаду, щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину та є службовою особою правоохоронного органу, приймає рішення про її відсторонення на строк не більше двох місяців, який може бути продовжено за клопотанням прокурора.

Надаючи правову оцінку позовній вимозі про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДФС у Рівненській області щодо не призначення ОСОБА_1 на посаду в.о. завідувача сектору протидії незаконному обігу підакцизних товарів ДФС у Рівненській області суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 наказами відповідача був відсторонений з посади виконуючого обов`язки завідувача сектору протидії незаконному обігу підакцизних товарів в Державній податковій службі у Рівненській області з 10.12.2012 по 14.01.2017 на підставі наведених рішень судів у межах кримінального провадження.

Після 14.01.2017, що не заперечується сторонами, рішення щодо продовження відсторонення позивача від посади судом не ухвалювались, а тому були відсутні правові підстави для подальшого його недопущення до роботи.

З 2017 року позивач неодноразово звертався до відповідача стосовно його призначення на посаду, що підтверджується його заявами, які містяться у матеріалах справи. Натомість відповідач наказу щодо закінчення відсторонення позивача не видав і до займаної посади не допустив.

Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що позивач не може бути допущений до служби відповідно до статті 65 Закону України «Про запобігання корупції», бо ОСОБА_1 , підозрюється у вчиненні злочину в сфері службової діяльності та підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді до прийняття остаточного рішення в порушеному щодо нього кримінальному провадженні, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відсторонення позивача з будь-яких підстав.

Непереконливими, на думку суду, є аргументи відповідача про те, що відсторонення позивача не продовжувалось у зв`язку з тим, що посади, яку він займав вже не було у штатному розписі, оскільки такі обставини не виключають дотримання покладених законодавством обов`язків щодо продовження або припинення трудового договору з працівником.

Водночас суд відхиляє аргументи відповідача, що забезпечення ОСОБА_1 посадою після відсторонення є неможливим, оскільки 20.08.2013 припинена юридична особа у якій він працював з огляду на таке

Так, однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 36 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Юридична особа-правонаступник, до якої внаслідок реорганізації перейшли майно, права та обов`язки припиненої юридичної особи несе відповідальність за її зобов`язаннями в повному обсязі, зокрема і щодо дотримання трудових прав її працівників.

Державна податкова служба у Рівненській області 20.08.2013 була припинена, як юридична особа внаслідок реорганізації шляхом приєднання її до Головного управління Міндоходів у Рівненській області на виконання постанови Кабінету Міністрів України №229 від 20.03.2013.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України №311 від 06.08.2014 Головне управління Міндоходів у Рівненській області було реорганізоване в Головне управління ДФС у Рівненській області - відповідача у цій справі.

Отже, правонаступником ДПС в Рівненській області і її структурних підрозділів внаслідок вказаних вище реорганізацій є Головне управління ДФС у Рівненській області, яке і повинно забезпечити продовження службової діяльності позивача на займаній посаді.

Відтак, доводи позивача, що з 15.01.2017 відповідач повинен був вжити заходів щодо забезпечення продовження ОСОБА_1 службової діяльності на займаній посаді шляхом видачи наказу про закінчення його відсторонення і допустити його до служби є обґрунтованими.

Разом з тим, призначати позивача на посаду після відсторонення немає необхідності, оскільки він не був звільнений зі служби.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДФС у Рівненській області щодо недопущення капітана податкової міліції ОСОБА_1 до служби на посаді в.о. завідувача сектору протидії незаконному обігу підакцизних товарів управління податкової міліції ДПС у Рівненській області, а тому цю позовну вимогу слід задовільнити у такій редакції.

Оскільки питання допущення працівника після відсторонення його від посади у випадку реорганізації юридичної особи чинним законодавством не врегульовано, то суд при вирішенні спору відповідно до частини 6 статті 7 КАС України застосовує аналогію закону, а саме абзац 1 статті 235 КЗпП, яка регулює поновлення працівника після незаконного звільнення.

З аналізу зазначеної статті випливає, що у разі встановлення судом звільнення працівника без законної підстави, такий працівник повинен бути поновлений саме на попередній, а не іншій роботі.

Тобто, суд позбавлений можливості призначити позивача на ту посаду, на яку він не був переведений.

Крім того, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо призначення працівника на посаду є виключною компетенцією уповноваженого органу.

Тому, суд вважає, що за вказаних вище обставин, позивач підлягає допущення до попередньої посаді, яку він займав до відсторонення, незалежно від наступних змін в організації підприємства, установи.

Водночас судом встановлено, що в 2017 році позивач звернувся до ГУ ДФС у Рівненській області з рапортом в якому погодився з запропонованою йому посадою старшого оперуповноваженого сектору викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління.

У службовій записці, яка подана керівництву управлінням правового забезпечення відповідача щодо такого звернення позивача зазначається, що після закінчення терміну відсторонення від роботи працівник в залежності від наявних підстав може бути допущений до роботи, переведений на іншу роботу або звільнений з роботи.

Проте, жодного з вказаних рішень за результатами розгляду питання щодо продовження трудової діяльності ОСОБА_1 відповідач не вчинив хоча зобов`язаний був це зробити.

Відтак, суд вважає, що позовна вимога в редакції щодо зобов`язання Головного управління ДФС у Рівненській області розглянути питання про допущення капітана податкової міліції ОСОБА_1 до служби на посаді в.о. завідувача сектору протидії незаконному обігу підакцизних товарів управління податкової міліції ДПС у Рівненській області є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Щодо зобов`язання Головного управління ДФС у Рівненській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 15.01.2017 року по дату винесення судового рішення по справі суд зауважує наступне.

Суд наголошує, що строк дії відсторонення позивача від посади закінчився 15.01.2017. Поряд з цим, позивач на дату розгляду справи не звільнений, а тому він має право на відшкодування

Разом з тим, механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції визначаються Порядком виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції затвердженим Наказом Міністерства фінансів України17 липня 2018 року № 616 (далі-Порядок).

Пунктом 2 розділу ХІ Порядку передбачено, що особам начальницького складу податкової міліції, відстороненим від посад відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, протягом усього періоду відсторонення грошове забезпечення не виплачується.

Відповідно до пункту 4 розділу ХІ Порядку відшкодування грошового забезпечення у разі відсторонення від посади на підставі пункту 2 цього розділу здійснюється відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Орган ДФС, рішенням керівника якого особу начальницького складу податкової міліції було відсторонено, видає відповідний розпорядчий документ про дату закінчення відсторонення та про відшкодування грошового забезпечення.

Так, шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню відповідно до положень Закону України від 01.12.1994 р. № 266/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (пункт 1 частини першої статті 1, далі - Закон № 266/94-ВР).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення або відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

За приписами пунктів 1 статті 3, частини першої статті 4 Закону № 266/94-ВР заробіток та інші грошові доходи, які громадянин втратив внаслідок незаконних дій, підлягають відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету.

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Таким чином, шкода, завдана позивачу внаслідок незаконного відсторонення від роботи (посади), підлягає відшкодуванню за рахунок державного бюджету в розмірі, заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади).

Отже, враховуючи відсутність доказів щодо підстав зазначених у статті 2 Закону № 266/94-ВР, суду слід відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за період з 15.01.2017 року по дату винесення судового рішення.

Інші доводи та аргументи, наведені сторонами, судом не оцінюються, позаяк не впливають на правомірність оскаржуваного рішення, а тому не мають значення для правильного вирішення судового спору по суті.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав повністю процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своєї поведінки щодо недопущення ОСОБА_1 до займаної посади після закінчення строку його відсторонення, натомість позивачем частково доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити частково.

Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, на користь ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп. сплачених згідно квитанції № 58МВ-ВН62-К9Н1-Т2Е3 від 27.12.2019, оригінал якої наявний в матеріалах справи (а.с.81).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023, ) - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Рівненській області щодо недопущення капітана податкової міліції ОСОБА_1 до служби на посаді в.о. завідувача сектору протидії незаконному обігу підакцизних товарів управління податкової міліції ДПС у Рівненській області.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській області розглянути питання про допущення капітана податкової міліції ОСОБА_1 до служби на посаді в.о. завідувача сектору протидії незаконному обігу підакцизних товарів управління податкової міліції ДПС у Рівненській області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023, ) судові витрати на суму 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 12 травня 2020 року.

Суддя Зозуля Д.П.