Справа № 328/873/20
Суддя: Петренко Л. В.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

328/873/20
УХВАЛА

іменем України

06 травня 2020 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Петренко Л.В.,

розглянувши адміністративну справу № 328/873/20 (номер провадження 2-а/328/33/20) за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Стусь М.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Токмацький ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень,

встановив:

05.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до інспектора СРПП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Стусь М.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Токмацький ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Стуся М.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА №333469 від 24 квітня 2020 року і закрити провадження у цій справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події адміністративного правопорушення. Стягнути з відповідача судові витрати, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Третьої особи, оскільки відповідачем у справі виступає його службова особа, у тому числі судовий збір до Державного бюджету України.

Дослідивши позовну заяву з додатками, суддя вважає що позовну заяву, згідно з ч.1 ст.169 КАС України, належить залишити без руху, у зв`язку з тим, що вона подана без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 цього Кодексу, виходячи з наступного.

Позивачем подано адміністративний позов, хоча відповідно до положень ст. 286, ст. 160 КАС України подається позовна заява.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до положень ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Позивач в позові просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Стуся М.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА №333469 від 24 квітня 2020 року і закрити провадження у цій справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події адміністративного правопорушення, що в свою чергу суперечить положенням п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України та ч. 3 ст. 286 КАС України.

Крім того, в позові позивач заявляє вимоги до третьої особи, а саме просить стягнути з відповідача судові витрати, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Третьої особи, оскільки відповідачем у справі виступає його службова особа, у тому числі судовий збір до Державного бюджету України, що суперечить положенням п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України.

З урахуванням положень п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України та ч. 3 ст. 286 КАС України позивачу необхідно уточнити позовні вимоги.

Крім того, відповідачем позивач зазначає «Інспектор СРПП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Стусь М.М.», третьою особою «Токмацький ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області», що суперечить позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Касаційного адміністративного суду від 26 грудня 2019р.у справі № 724/716/16-а, за змістом якої відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який положеннями КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Тобто, в даному випадку позивачу необхідно уточнити учасників розгляду справи.

В порушення п. 6 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем не зазначено чи вживались заходи досудового врегулювання спору, якщо такі були.

В порушення п. 7 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем не зазначено чи вживались заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Відповідно до положень ч.1 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Позивач в позові зазначає, що додає до позовної заяви два примірники адміністративного позову (з додатком у копіях) для відповідача і третьої особи, проте до позову додано лише один примірник позову з додатками, що також підтверджується актом складеним відповідальними працівниками Токмацького районного суду Запорізької області, та є порушенням положень ч. 1 ст. 161 КАС України.

В позові позивач посилається на положення ст. 288 КУпАП, та вказує що його звільнено від сплати судового збору за подачу позову що стосується оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, проте з такими доводами позивача суд не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 (провадження № 11-1287апп18), Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Згідно з ч. 8 ст. 160 КАС України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд не бере до уваги посилання у позовній заяві на підставу звільнення від сплати судового збору - ст. 288 КУпАП зважаючи на правову позицію висловлену в постанові Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 (провадження № 11-1287апп18).

Так, в постанові зазначено, що за Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито»(у редакцій, чинній до набрання чинності Законом № 3674-VI) державне мито справлялося, зокрема, з позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

Частиною четвертою статті 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Аналіз установленого статтею 288 КУпАП права на оскарження постанови державного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення показує, що коло осіб, які мають право оскаржити таке рішення, порядок їх оскарження визначені і діють у редакції Закону України від 24 вересня 2008 року № 586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

З 11 листопада 2011 року набрав чинності Закон № 3674-VI. Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, що є предметом цього перегляду, за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління, сплачується інший платіж - судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено Законом № 3674-VI.

Прийняття Закону № 3674-VI не обмежує можливість дії чи прийняття у майбутньому законодавчих актів, які визначають пільги щодо сплати судового збору, отже, питання справляння судового збору, крім Закону № 3674-VІ, може регулюватися іншим законодавством (наприклад, частиною другою статті 239-1 КАС Українив редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIІI «Про забезпечення права на справедливий суд», згідно з якою за подання і розгляд заяви з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів, судовий збір не сплачується, тоді як у Законі № 3674-VI такої підстави для звільнення від сплати судового збору немає).

Визначальним у такому випадку є наявність норми, припису про те, що у разі звернення до суду особа не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах при поданні до суду заяви чи скарги.

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону №3674-VI серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

За ст.ст. 1, 2 Закону № 3674-VІ судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року 2102 грн.

Відповідно до п.п.1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 840,80 грн.

За таких обставин, позивачу необхідно сплатити судовий збір та надати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору, який необхідно сплатити на користь держави за наступними реквізитами: (отримувач коштів Токмацьке УК / Токмак / 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37942194, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0008014, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - судовий збір, (Державна судова адміністрація України, 0,50) у сумі 840,80 грн.

Згідно з ч.1 ст.169 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Оскільки суд розглядає адміністративні справи в межах позовних вимог, то суддя приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху, з наданням позивачу терміну для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків позовна заява буде повернута позивачу.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Стусь М.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Токмацький ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів, з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Роз`яснити позивачу, що в разі усунення недоліків позовної заяви у встановлений строк позовна заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим позовом у встановленому порядку. Якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 3 розділу VІ Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені зокрема ст. 169 цього Кодексу, а саме залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, продовжуються на строк дії такого карантину.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя