Справа № 640/13603/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 року м. Київ № 640/13603/19

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» до Державної фіскальної служби України про скасування індивідуальної податкової консультації,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (21012, м. Вінниця, пров. Костя Широцького, 24, ) з позовом до Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ), в якому просить суд:

-визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України №896/6/99-99-15-03-02-15/ІПК від 05.03.2019 року;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України надати акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» нову індивідуальну податкову консультацію по визначених у запиті питаннях, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що розрахована вартість не облікованого (недорахованого) об`єму та обсягу природного газу - це господарсько-правова відповідальність за порушення у сфері господарювання, за своєю природою є санкцією та не є базою оподаткування в розумінні положень статті 185 Податкового кодексу України. При цьому, позивач посилається на судову практику та приписи Господарського кодексу України та Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 25 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що індивідуальна податкова консультація не порушує прав та інтересів платника податків та не підпадає під предмет адміністративного оскарження, оскільки кваліфікуючою ознакою змісту такого є юридична значущість для особи рішення суб`єкта владних повноважень. Спростування доводів адміністративного позову відповідач не навів.

Розглянувши наявні документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Матеріалами справ встановлено, що 25 січня 2019 року позивач листом за № 21001.22 Сл-637-0119 звернувся до Державної фіскальної служби України про отримання індивідуальної податкової консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Зокрема, позивач просив роз`яснити:

- чи є суб`єктом оподаткування податком на додану вартість розрахована вартість необлікованого (недорахованого) об`єму та обсягу природного газу, обчислена Оператором ГРМ за цінами закупівлі природного газу, у випадках встановлення порушень, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування;

- у якому розмірі (з врахуванням податку на додану вартість чи без) застосовується ціна закупівлі при визначенні розрахованої вартості не облікованого (недорахованого) об`єму та обсягу природного газу;

- якщо за визначенням Верховного суду розрахована вартість не облікованого (недорахованого) об`єму та обсягу природного газу - це господарсько-правова відповідальність за порушення у сфері господарювання, яка за своєю природою є санкцією, то чи є датою визнання доходів дата надходження коштів в оплату цієї санкції.

05.03.2019 року ДФС України було надано позивачеві податкову консультацію за № 896/6/99-99-15-03-02-15/ІПК, в якій було зазначено роз`яснення стосовно першого питання.

Відповідач зазначив, що розрахована вартість не облікованого (недорахованого) об`єму та обсягу природного газу у розумінні глави 26 ГКУ та статті 549 ЦКУ не є неустойкою (штрафом, пенею).

Перерахована (донарахована) вартість природного газу, що сплачується споживачем (несанкціонованим споживачем) постачальнику у разі виявлення останнім порушень, визначених главою 2 розділу ХІ КГРС, є за своєю економічною сутністю платою за послугу з постачання природного газу, вартість якої визначається за окремо встановленими правилами, та операція з постачання якої є об`єктом оподаткування ПДВ і оподатковується на загальних підставах, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 188.1 статті 188 ПКУ.

Стосовно інших питань, відповідачем повідомлено, що роз`яснення з питань визначення ціни закупівлі та дати визнання доходів у бухгалтерському обліку не належить до повноважень ДФС, а доцільно звернутись позивачу до Міністерства фінансів України.

Не погоджуючись із наданою податковою консультацією, вважаючи, що вона суперечить нормам та не відповідає змісту податку на додану вартість, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із даним позовом , при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Згідно з підпунктами 14.1.172 та 14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом. Індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій

Пунктами 52.1, 52.2 статті 52 Податкового кодексу України передбачено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного закористання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Таким чином, податкова консультація є правовим актом індивідуальної дії, який містить правову позицію контролюючого органу, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, із застосування конкретних норм податкового законодавства, в межах його повноважень.

Відповідно до п. 52.3 ст. 52 ПК України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Згідно з п. 53.2 ст. 53 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду. Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Зі змісту наведених законодавчих норм слідує, що податкова консультація являє собою здійснене фіскальним органом у відповідь на звернення платника (платників) податків тлумачення певної норми закону, яка регулює порядок стягнення, адміністрування, нарахування або сплати податків і зборів. Отримання позивачем індивідуальної податкової консультації, зміст якої відповідає нормам чинного законодавства, є юридичним фактом, що є підставою для звільнення від відповідальності платника податку, який діяв у відповідності до наданих такою консультацією роз`яснень з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства.

Дослідженню в справах про визнання протиправною та скасування податкової консультації підлягають обставини щодо: поставлених у зверненні платника податків про надання податкової консультації питань; викладених у податковій консультації відповідей; відповідності зазначених у податковій консультації висновків нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Аналогічного змісту висновок, викладений у постанові Верховного Суду у справі №813/2617/15 від 20.02.2018).

Розглянувши питання відповідності чинному податковому законодавству наданої позивачу податкової консультації, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 549 ЦКУ неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правові наслідки порушення зобов`язання та відповідальність за порушення зобов`язання визначено главою 51 ЦКУ.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦКУ).

Основні засади господарювання в Україні і господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання регулюються Господарським кодексом України (далі - ГКУ).

Згідно з частиною другою статті 20 ГКУ кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.

Визначення та умови застосування штрафних та оперативно-господарських санкцій регулюються статтями 230 - 237 ГКУ.

Штрафні санкції - це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (стаття 230 ГКУ).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються нормами ПКУ (пункт 1.1 статті 1 розділу І ПКУ).

Правові основи оподаткування ПДВ встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу XX ПКУ.

Згідно з підпунктами "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 розділу V ПКУ об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 розділу V ПКУ розташоване на митній території України.

Під постачанням товарів розуміється будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. З метою застосування терміна "постачання товарів" електрична та теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром (підпункт 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 розділу І ПКУ).

Під постачанням послуг розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (підпункт 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 розділу І ПКУ).

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 розділу V ПКУ база оподаткування ПДВ операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Тобто, відповідно до норм ПКУ, якщо отримані платежі класифікуються, як санкції, і не є частиною оплати вартості товарів/послуг, то суми таких санкцій не є об`єктом оподаткування ПДВ,

Крім того, суд враховує, що згідно п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України "Про податок на додану вартість" об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з продажу товарів (робіт, послуг) на митній території України.

Відтак, отримана суб`єктом господарювання сума коштів за необлікований (недорахований) об`єм природного газу від споживача природного газу не відноситься до складу договірної (контрактної) вартості товару та не може бути включена до бази оподаткування ПДВ.

В зв`язку із наведеним, на думку суду, зміст податкової консультації №896/99-99-15-03-02-15/ІПК від 05.03.2019 року містить у собі роз`яснення, що суперечать вимогам законодавства та встановленій судовій практиці, в зв`язку із чим висновки такої консультації призводять до неоднакового трактування та застосування законодавства до вирішення одного й того ж питання. Тому така консультація підлягає скасуванню.

Щодо двох інших питань, які були предметом розгляду відповідача, то суд погоджується із висновками відповідача у цій частині та вважає, що для роз`яснення спірних питань, які має позивач, йому необхідно звернутися до Міністерства фінансів України, оскільки регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється не ДФС України, а саме Міністерством фінансів України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вищевикладене та керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (21012, м. Вінниця, пров. Костя Широцького, 24, ) задовольнити;

2. Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України №896/6/99-99-15-03-02-15/ІПК від 05.03.2019 року;

3. Зобов`язати Державну фіскальну службу України надати акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» нову індивідуальну податкову консультацію по визначених у запиті питаннях, з урахуванням висновків суду;

4. Стягнути на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (21012, м. Вінниця, пров. Костя Широцького, 24, ) понесені судові витрати у розмірі 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві грн) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа