Справа № 469/143/20
Суддя: Гапоненко Н. О.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

06.05.2020 Справа № 469/143/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді -Гапоненко Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,

позивач ОСОБА_1 - не з`явився

представник відповідача Коваль А.В. - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

Позивач 21 лютого 2020 року звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправною і скасувати постанову серії ІАК №2105043 від 14 лютого 2020 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення інспектором при винесенні оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та розгляд справи з порушенням його прав, передбачених ст.268 КУпАП.

У обґрунтування своїх вимог зазначав, що вказаною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме у порушенні вимог п.31.4.7 «ї» Правил дорожнього руху України, яке полягає у тому, що 14 лютого 2020 року о 01.08 год. в м.Миколаїв позивач керував вантажним транспортним засобом МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом ІНТА, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у якого не працювали задні габаритні ліхтарі.

Позивач ввважає, що зазначене не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки під час в`їзду до м.Миколаїв на напівпричепі зайнялась електропроводка та позивач, щоб не перешкоджати дорожньому руху, з метою звільнення проїзної частини увімкнув аварійну світлову сигналізацію та рухався до місця, де можна було б припаркувати транспортний засіб, щоб не заважати іншим учасникам руху та у подальшому у денний час проїхати до СТО для ремонту електропроводки, про що й пояснив поліцейському при винесенні постанови.

19 березня 2020 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, вважаючи оскаржувану постанову серії ЕАК №2105043 від 14 лютого 2020 року обґрунтованою та законною. Зазначав, що позивач порушив п.31.4.7 «ї» Правил дорожнього руху України, оскільки керував автомобілем з напівпричепом в темну пору доби з непрацюючим габаритним ліхтарем на напівпричепі. Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується постановою та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора.

Таким чином, на підставі ст.205 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2020 року інспектором УПП в Миколаївській області Подою Д.В. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесено постанову серії ЕАК №2105043 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КупАП та накладено адміністративне стягнення на позивача у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а.с.3-4).

Відповідно до тексту оскаржуваної постанови (а.с.3-4), ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14 лютого 2020 року о 01.08 год. в м.Миколаїв керував вантажним транспортним засобом MAN TGA 18.430, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом INTA-EIMAR, державний номерний знак НОМЕР_2 , у якого не працювали задні габаритні ліхтарі, чим порушив п.3.4.7 «ї» Правил дорожнього руху України.

Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, не складався.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» № 3353 від 30.06.1993 року, встановлюють Правила дорожнього руху України (далі -ПДР), затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (із змінами та доповненнями).

Згідно з п.п. «а» та «б» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.п.31.4.7 «ї» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема, якщо відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 цих Правил.

Частиною 1 статті 121 КУпАП визначено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із матеріалів справи при обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що габаритні ліхтарі у напівпричепі вийшов з ладу під час руху автомобіля внаслідок займання електропроводки; після виявлення несправності позивач продовжив рух для того, щоб прибрати транспортний засіб за межі проїзної частини дороги, де він не буде перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху, у відповідності до Правил дорожнього руху.

Згідно п.31.5 ПДР України, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 ("ї"; "д" - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Наданим відповідачем відеозаписом з нагрудного відеореєстратор зафіксовано час події 01.32 год. 14 лютого 2020 року; транспортний засіб позивача стоїть на узбіччі дороги (у «кармані») з увімкненим ліхтарем аварійної зупинки; складається акт і протокол технічного огляду транспортного засобу, інспектор поліції виносить постанову; момент руху та зупинки транспортного засобу не зафіксовано.

Суд вважає, що вказані відеоматеріали не спростовують тверджень позивача про те, що габаритний ліхтар у напівпричепі вийшов з ладу під час руху автомобіля внаслідок займання електропроводки та після виявлення несправності позивач продовжив рух лише для того, щоб прибрати транспортний засіб за межі проїзної частини дороги, тобто діяв у повній відповідності до пункту 31.5 (абзац другий) Правил дорожнього руху України.

Крім того, частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

За відсутності таких даних у оскаржуваній постанові відеозапис є неналежним та недопустимим доказом і не може бути взятий судом до уваги.

Аналогічна правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у постанові від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17.

Нарядом №ФОП-000148 від 14 лютого 2020 року, виданим ФОП ОСОБА_2 , підтверджується, що позивачем було проведено ремонт електропроводки у напівпричепі транспортного засобу (а.с.13).

Таким чином, суд приходить до висновку, що у діях позивача відсутній умисел на керування транспортним засобом при наявності технічних несправностей, оскільки в даному випадку водій ОСОБА_1 виконав приписи Правил дорожнього руху, а відповідачем не було дотримано зазначених норм закону, оскільки з дослідженої в судовому засіданні постанови вбачається, що інспектор не з`ясував всіх обставин справи щодо наявності в діях позивача порушень Правил дорожнього руху.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що будь-які докази, передбачені ст.251 КУпАП, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відсутні, суд дійшов до висновку про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що у діях позивача міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню, оскільки даний спір, згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України, є спором фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.284 КУпАП прийняття рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення віднесено до повноважень органу (посадової особи), що розглядає справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 19-20, 25, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.9, 251, 268, 280 КУпАП, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2105043 від 14 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 .

У задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Березанський районний суд Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя::