Справа № 320/1300/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2020 року № 320/1300/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» до Головного управління ДФС у Київській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 25.02.2019, яким позивачу визначено податкові зобов`язання в розмірі 1592913, 00 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про відсутність в його діях порушень вимог податкового законодавства, оскільки договірні відносини щодо поставки товару між ним та контрагентами мали реальний характер, що підтверджено відповідними документальними доказами. Стверджує, що господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності.

Як зазначає позивач, відповідачем не наведено жодного належного доказу на підтвердження фіктивності (безтоварності) договорів, укладених між позивачем та контрагентами у періоді, що перевірявся, а відтак, вважає твердження податкового органу про безпідставне завищення ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» суми податкового кредиту та, як наслідок, заниження зобов`язань зі сплати податку на додану вартість, необґрунтованими.

З урахуванням викладеного вважає, що рішення контролюючого органу суперечить вимогам закону та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

На підставі розпорядження керівника апарату Київського окружного адміністративного суду № 111 від 28.03.2019 в адміністративній справі № 320/1300/19 призначено повторний автоматичний розподіл.

За результатом автоматизованого розподілу, справу № 320/1300/19 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Горобцової Я.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 адміністративну справу прийнято до провадження суддею Горобцовою Я.В., розгляд справи вирішено продовжувати за правилами загального позовного провадження.

22 квітня 2019 року від представника відповідача через службу діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Стверджує, що контрагентами позивача було сформовано податковий кредит та податкові зобов`язання за січень 2017 року шляхом маніпулювання показниками податкової звітності, а також те, що контрагенти позивача є учасниками кримінального провадження № 00000257, зареєстрованого в ЄРДР 19.03.2019 за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 212 КК України та № 0000017, зареєстрованого в ЄРДР 17.05.2017, за ознаками злочинів, передбачених частиною четвертою статті 190, частиною першою статті 358, частиною третьою статті 209 КК України. У зв`язку з цим відповідач вважає документально не підтвердженими фінансово-господарські взаємовідносини позивача з його контрагентами та вказує на відсутність реально вчиненої господарської операції, на юридичну дефектність відповідних первинних документів, що не дозволяє формувати дані податкового обліку. Вищенаведені обставини, на думку відповідача, свідчить про правомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

22 травня 2019 року від представника позивача через службу діловодства суду надійшла відповідь на відзив, за результатом вивчення змісту якої судом встановлено, що позивач позов підтримує, просить суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, представником позивача було подано клопотання з додатковими доказами по справі.

05 червня 2019 року від представника відповідача через службу діловодства суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

18 липня 2019 року закрито підготовче провадження, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

24 жовтня 2019 року від учасників справи надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. У зв`язку з цим суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду документів.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» зареєстроване в якості юридичної особи 13.09.1999 (номер запису: 1 006766 від 28.02.2006) за адресою: 08292 , Київська обл. , м . Буча, вул. Києво-Мироцька, 170-В, що підтверджується наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією за кодом в станом на час прийняття рішення.

Керівником значиться ОСОБА_1 , а засновниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як платник податків та інших обов`язкових платежів позивач взятий на облік 14.09.1999 за № 1321 та є платником ПДВ.

Видами діяльності позивача є: Код КВЕД 28.25 Виробництво промислового холодильного та вентиляційного устатковання; Код КВЕД 28.29 Виробництво інших машин і устатковання загального призначення, н. в. і. у. (основний); Код КВЕД 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; Код КВЕД 42.21 Будівництво трубопроводів.

З матеріалів справи встановлено, що в період з 15.01.2019 по 21.01.2019 Головним управлінням ДФС у Київській області проведено перевірку ТОВ «Техпромсервіс ЛТД», за результатами якої складено акт № 61/10-36-14-13/30531000 від 28.01.2019 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість в частині здійснення господарських взаємовідносин з ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ) за січень 2017 року».

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Шефілтон-ЛТД», яке є контрагентом позивача, зареєстроване в якості юридичної особи 24.09.2016 (номер запису: 1 013567) за адресою: 10001, Житомирська обл., м. Житомир, пров. Гоголівський, 1, що підтверджується наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією за кодом в .

Видами діяльності ТОВ «Шефілтон-ЛТД» є: Код КВЕД 01.50 Змішане сільське господарство; Код КВЕД 13.30 Оздоблення текстильних виробів; Код КВЕД 18.13 Виготовлення друкарських форм і надання інших поліграфічних послуг; Код КВЕД 43.21 Електромонтажні роботи; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; Код КВЕД 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього; Код КВЕД 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковання; Код КВЕД 82.92 Пакування;

Код КВЕД 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; Код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; Код КВЕД 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; Код КВЕД 58.19 Інші види видавничої діяльності; Код КВЕД 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; Код КВЕД 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у.; Код КВЕД 66.29 Інша допоміжна діяльність у сфері страхування та пенсійного забезпечення; Код КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права; Код КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; Код КВЕД 33.19 Ремонт і технічне обслуговування інших машин і устатковання.

Керівником значиться ОСОБА_3 , а засновником ОСОБА_4 .

Крім того встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Саф-Альянс» зареєстроване в якості юридичної особи 24.09.2016 (номер запису: 1 013566) за адресою: 10001, Житомирська обл., м. Житомир, пров. Гоголівський, 1, що підтверджується наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією за кодом в . Керівником також значиться ОСОБА_3 , а засновником ОСОБА_4 .

Видами економічної діяльності ТОВ «Саф-Альянс» є: Код КВЕД 01.50 Змішане сільське господарство; Код КВЕД 43.21 Електромонтажні роботи; Код КВЕД 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення;

Код КВЕД 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього; Код КВЕД 82.92 Пакування; Код КВЕД 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; Код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); Код КВЕД 71.11 Діяльність у сфері архітектури; Код КВЕД 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у.

Перевіркою встановлено та в акті зафіксовано порушення позивачем пунктів 44.1 статті 44, 198.1, 198.2, 198.3, абзацу «г» пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1061942, 00 грн., в тому числі по періодам: січень 2017 року - 679991, 00 грн.; лютий 2017 року - 381951, 00 грн.

В обґрунтування правомірності таких висновків податковий орган в акті перевірки зазначив, у зв`язку з тим, що позивачем суму ПДВ в розмірі 55754, 13 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) та суму ПДВ в розмірі 326196, 80 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ) за період з 01.01.2017 по 31.01.2017 включено до податкової декларації з ПДВ за лютий 2017 року (вх. № від 16.03.2017) та відображено в розділі ІІ «Податковий кредит» «Операції з придбання з податком на додану вартість, які підлягають оподаткуванню за ставкою 7%» Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за лютий 2017 року (вх. № від 16.03.2017), в акті перевірки враховано показники декларації з ПДВ позивача за лютий 2017 року.

За період з 01.01.2017 по 28.02.2017 позивачем задекларовано податкового кредиту з ПДВ у сумі 5350981, 00 грн.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2017 по 28.02.2017 по взаємовідносинах з ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ) встановлено його завищення на загальну суму 1061942, 00 грн., в тому числі по періодам: січень 2017 року - 679991, 00 грн.; лютий 2017 року - 381951, 00 грн.

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих деклараціях з ПДВ у рядку 10.1 за період з 01.01.2017 по 28.02.2017 у сумі 4912430, 00 грн. на підставі таких документів: податкові накладні, реєстри отриманих податкових накладних, декларації з ПДВ, договорів, видаткових накладних, ТТН, відомості по рахунку 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками в національній валюті» встановлено завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників відображених у рядку 10.1 податкової декларації з ПДВ на митній території товарів (послуг)» на загальну суму 1061942, 00 грн., в тому числі по періодам: січень 2017 року - 679991, 00 грн.; лютий 2017 року - 381951, 00 грн.

Крім того, в акті перевірки вказано, що контрагентами позивача було сформовано податковий кредит та податкові зобов`язання за січень 2017 року шляхом маніпулювання показниками податкової звітності, а також те, що контрагенти позивача є учасниками кримінального провадження № 0000017, зареєстрованого в ЄРДР 17.05.2017, за ознаками злочинів, передбачених частиною четвертою статті 190, частиною першою статті 358, частиною третьою статті 209 КК України.

На підставі вказаних висновків, викладених в акті перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № від 25.02.2019, яким позивачу визначено податкові зобов`язання в розмірі 1592913, 00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 9 ПК України передбачено, що податок на додану вартість віднесений до загальнодержавних податків.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Частиною першою статті 9 Закону № 996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону № 996-XIV, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Окрім цього, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, встановлює Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерством фінансів України від 24.05.95 № 88.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до пункту 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватися із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Таким чином, умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Необґрунтована ж податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов для бюджетного відшкодування.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Отже, наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, підтверджених сукупністю документів первинного бухгалтерського обліку, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту, за рахунок якого утворюється від`ємне значення податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню платнику податків з бюджету.

Зі змісту акту перевірки № 61/10-36-14-13/30531000 від 28.01.2019 вбачається, що перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2017 по 28.02.2017 по взаємовідносинах з ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ) встановлено його завищення на загальну суму 1 061 942 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ), слід зазначити таке.

Судом встановлено, що 11.01.2017 між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» (далі - покупець) та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ) в особі директора Лисянської Анастасії Володимирівни, що діє на підставі статуту (далі - постачальник) укладений договір поставки № 111-М, у порядку та на умовах якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та здійснити його оплату.

Як вбачається зі змісту видаткових накладних № 100023 від 11.01.2017 на суму 41172, 31 грн. в т.ч. ПДВ - 6862, 05 грн., № 100024 від 11.01.2017 на суму 1862040, 23 грн. в т.ч. ПДВ - 310340, 04 грн., № 100045 від 18.01.2017 на суму 259889, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 43314, 83 грн., № 100047 від 18.01.2017 на суму 315252, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 52542, 00 грн., № 100048 від 18.01.2017 на суму 329887, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 54981, 33 грн., № 100050 від 19.01.2017 на суму 336408, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 56068, 00 грн., № 100055 від 19.01.2017 на суму 338403, 20 грн. в т.ч. ПДВ - 56400, 53 грн., № 100057 від 19.01.2017 на суму 275285, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 45880, 83 грн., № 100058 від 20.01.2017 на суму 263588, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 43931, 33 грн., № 100060 від 20.01.2017 на суму 336478, 97 грн. в т.ч. ПДВ - 56079, 83 грн., № 100063 від 20.01.2017 на суму 255468, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 42578, 00 грн., № 100042 від 18.01.2017 на суму 332422, 99 грн. в т.ч. ПДВ - 55403, 83 грн., № 100065 від 20.01.2017 на суму 306730, 99 грн. в т.ч. ПДВ - 51121, 83 грн., № 100067 від 23.01.2017 на суму 271945, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 45324, 17 грн., на виконання вимог договору поставки від 11.01.2017 № 111-М, ТОВ «Шефілтон-ЛТД» поставило позивачеві товар на загальну суму 5524971, 70 грн., у тому числі ПДВ 920828, 60 грн.

Крім того, відповідно до видаткових накладних № 200022 від 16.02.2017 на суму 269460, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 44910, 00 грн., № 200023 від 16.02.2017 на суму 267840, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 44640, 00 грн., № 200024 від 16.02.2017 на суму 270675, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 45112, 50 грн., № 200026 від 16.02.2017 на суму 269730, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 44955, 00 грн., № 200028 від 17.02.2017 на суму 268650, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 44775, 00 грн., № 200029 від 17.02.2017 на суму 268920, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 44820, 00 грн., № 200030 від 17.02.2017 на суму 275644, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 45940, 67 грн., № 200032 від 20.02.2017 на суму 276329, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 46054, 83 грн., № 200034 від 20.02.2017 на суму 273863, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 45643, 83 грн., № 200035 від 20.02.2017 на суму 267835, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 44639, 17 грн., № 200036 від 21.02.2017 на суму 272219, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 45369, 83 грн., № 200037 від 21.02.2017 на суму 269616, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 44936, 00 грн., № 200040 від 21.02.2017 на суму 276877, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 46146, 17 грн., на виконання вимог договору поставки від 11.01.2017 № 111-М, ТОВ «Шефілтон-ЛТД» також поставило позивачеві товар на загальну суму 3527658, 04 грн., у тому числі ПДВ 587943, 00 грн.

За фактом поставки товарів, ТОВ «Шефілтон-ЛТД» складено на ім`я позивача та зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, а саме: № 20 від 11.02.2017 на суму 41172, 31 грн. в т.ч. ПДВ - 6862, 05 грн., № 13 від 11.01.2017 на суму 1862040, 23 грн. в т.ч. ПДВ - 310340, 04 грн., № 27 від 18.01.2017 на суму 259889, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 43314, 83 грн., № 24 від 18.01.2017 на суму 315252, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 52542, 00 грн., № 25 від 18.01.2017 на суму 329887, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 54981, 33 грн., № 30 від 19.01.2017 на суму 336408, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 56068, 00 грн., № 31 від 19.01.2017 на суму 337535, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 56255, 83 грн., № 29 від 19.01.2017 на суму 338403, 20 грн. в т.ч. ПДВ - 56400, 53 грн., № 28 від 19.01.2017 на суму 275285, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 45880, 83 грн., № 33 від 20.01.2017 на суму 263588, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 43931, 33 грн., № 35 від 20.01.2017 на суму 336478, 97 грн. в т.ч. ПДВ - 56079, 83 грн., № 26 від 18.01.2017 на суму 332422, 99 грн. в т.ч. ПДВ - 55403, 83 грн., № 34 від 20.01.2017 на суму 255468, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 42578, 00 грн., № 32 від 20.01.2017 на суму 306730, 99 грн. в т.ч. ПДВ - 51121, 83 грн., № 37 від 23.01.2017 на суму 271945, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 45324, 17 грн., № 13 від 16.02.2017 на суму 269460, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 44910, 00 грн., № 14 від 16.02.2017 на суму 267840, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 44640, 00 грн., № 15 від 16.02.2017 на суму 270675, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 45112, 50 грн., № 16 від 16.02.2017 на суму 269730, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 44955, 00 грн., № 17 від 17.02.2017 на суму 268650, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 44775, 00 грн., № 18 від 17.02.2017 на суму 268920, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 44820, 00 грн., № 19 від 17.02.2017 на суму 275644, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 45940, 67 грн., № 20 від 20.02.2017 на суму 276329, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 46054, 83 грн., № 21 від 20.02.2017 на суму 273863, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 45643, 83 грн., № 22 від 20.02.2017 на суму 267835, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 44639, 17 грн., № 23 від 21.02.2017 на суму 272219, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 45369, 83 грн., № 24 від 21.02.2017 на суму 269616, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 44936, 00 грн., № 25 від 21.02.2017 на суму 276877, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 46146, 17 грн.

На підставі податкових накладних, складених та зареєстрованих ТОВ «Шефілтон-ЛТД» у Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач сформував податковий кредит у розмірі 1565027, 43 грн.

На підтвердження факту перевезень придбаного товару, в матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні, а саме: № від 16.02.2017; № від 16.02.2017; № від 16.02.2017; № від 16.02.2017; № від 17.02.2017; № від 17.02.2017; № від 17.02.2017; № від 20.02.2017; № від 20.02.2017; № від 20.02.2017; № від 21.02.2017; № від 21.02.2017 та № від 21.02.2017 на вантажоперевезення автомобілем КАМАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на замовлення ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та від вантажовідправника ТОВ «Шефілтон-ЛТД», водій ОСОБА_5 . Пункт навантаження в товарно-транспортних накладних - м. Вишневе, вул. Київська, 21 , а також із зазначенням про відомості про вантаж.

Відповідно до платіжного доручення № 2157 від 28.02.2017, позивачем здійснено оплату згідно з договором № 111-М від 11.01.2017 на загальну суму 229072, 95 грн. у т.ч. ПДВ - 38178, 83 грн.

Допитана в якості свідка під присягу із попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення в судовому засіданні 19.08.2019 директор ТОВ «Шефілтон-ЛТД» ОСОБА_3 показала, що будь-яких документів, у тому числі договору поставки № 111-М від 11.01.2017 від імені ТОВ «Шефілтон-ЛТД» вона не укладала та не підписувала та зазначила, що підпис на договорі поставки № 111-М від 11.01.2017 їй не належить.

Крім того вказала, що ТТН № від 16.02.2017, № від 16.02.2017,№ від 16.02.2017, № від 16.02.2017, № від 17.02.2017, № від 17.02.2017, № від 17.02.2017, № від 20.02.2017, № від 20.02.2017, № від 20.02.2017, № від 21.02.2017, № від 21.02.2017, № від 21.02.2017, на яких містяться підписи ОСОБА_3 , остання також не підписувала.

Крім того, як вбачається з акту перевірки, за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ) за період з 01.11.2016 по 31.01.2017 не придбавались товари (арматура, кутник, швелер, труба, лист г/к), документальну реалізацію яких у подальшому було відображено у реєстрі виданих податкових накладних на адресу позивача.

Виходячи з вищевикладеного ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ) сформовано податковий кредит та податкові зобов`язання за січень 2017 року без дійсного вчинення господарських операцій.

Позивачем вищевказані доводи контролюючого орану жодним чином не спростовані.

Крім того, відповідно до узагальненої податкової інформації щодо ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ) з питань проведення фінансово-господарських операцій протягом лютого 2017 року, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН по вигодоформуючому суб`єкту встановлено неправомірне складання податкових накладних за лютий 2017 року та неправомірне визначення платником податків сум податкових зобов`язань про продажу товарів/послуг на загальну суму 988005, 47 грн.

В той же час, згідно наявної в акті перевірки інформації, по картці рахунку 631 станом на 31.01.2017 у позивача наявна кредиторська заборгованість перед ТОВ «Шефілтон-ЛТД» в сумі 5862506, 56 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «Саф-Альянс» (код за ), слід зазначити таке.

Судом встановлено, що між ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) (далі - постачальник), в особі директора Ращепкіної Вікторії Геннадіївни та позивачем (далі - покупець), в особі директора Косенко Віталія Вікторовича, який діє на підставі статуту підприємства укладено договір поставки № 2 від 28.12.2016.

Відповідно до умов даного договору ТОВ «Саф-Альянс» як постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених в договорі, металопродукцію, іменовану в подальшому за текстом «товар», сортамент, кількість, якість та ціна якого вказані у рахунку-фактурі, який надається постачальником покупцю відповідно до умов цього договору та є його невід`ємною частиною, або у специфікаціях, що є додатками до цього договору і його невід`ємними частинами.

Як вбачається зі змісту видаткових накладних № 27 від 16.01.2017 на суму 340859, 21 грн. в т.ч. ПДВ - 56809, 87 грн., № 28 від 16.01.2017 на суму 334524, 80 грн. в т.ч. ПДВ - 55754, 13 грн., № 30 від 16.01.2017 на суму 341544, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 56924, 00 грн., № 31 від 17.01.2017 на суму 270986, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 45164, 33 грн., № 34 від 17.01.2017 на суму 258930, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 43155, 00 грн., № 35 від 17.01.2017 на суму 272493, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 45415, 50 грн., № 37 від 17.01.2017 на суму 262355, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 43725, 83 грн., № 43 від 23.01.2017 на суму 265095, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 44182, 50 грн., № 46 від 26.01.2017 на суму 283590, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 47265, 00 грн., № 47 від 26.01.2017 на суму 269890, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 44981, 67 грн., № 48 від 26.01.2017 на суму 275370, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 45895, 00 грн., № 49 від 26.01.2017 на суму 265780, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 44296, 67 грн., № 51 від 27.01.2017 на суму 288111, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 48018, 50 грн., № 53 від 27.01.2017 на суму 399779, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 66629, 83 грн., № 54 від 27.01.2017 на суму 412086, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 68681, 00 грн., № 56 від 27.01.2017 на суму 412086, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 68681, 00 грн., № 57 від 30.01.2017 на суму 347536, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 57922, 67 грн., № 58 від 30.01.2017 на суму 380545, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 63424, 17 грн., № 59 від 30.01.2017 на суму 344625, 61 грн. в т.ч. ПДВ - 57437, 60 грн., № 61 від 30.01.2017 на суму 337264, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 56210, 67 грн., на виконання вимог договору поставки від 28.12.2016 № 2, ТОВ «Саф-Альянс» поставило позивачеві товар на загальну суму 6363449, 75 грн., у тому числі ПДВ 1060574, 94 грн.

За фактом поставки товарів, ТОВ «Саф-Альянс» складено на ім`я позивача та зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, а саме: № 6 від 16.01.2017 на суму 340859, 21 грн. в т.ч. ПДВ - 56809, 87 грн., № 7 від 16.01.2017 на суму 334524, 80 грн. в т.ч. ПДВ - 55754, 13 грн., № 8 від 16.01.2017 на суму 341544, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 56924, 00 грн., № 9 від 17.01.2017 на суму 270986, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 45164, 33 грн., № 10 від 17.01.2017 на суму 258930, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 43155, 00 грн., № 11 від 17.01.2017 на суму 272493, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 45415, 50 грн., № 12 від 17.01.2017 на суму 262355, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 43725, 83 грн., № 13 від 23.01.2017 на суму 265095, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 44182, 50 грн., № 16 від 26.01.2017 на суму 283590, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 47265, 00 грн., № 14 від 26.01.2017 на суму 269890, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 44981, 67 грн., № 15 від 26.01.2017 на суму 275370, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 45895, 00 грн., № 24 від 26.01.2017 на суму 265780, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 44296, 67 грн., № 17 від 27.01.2017 на суму 288111, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 48018, 50 грн., № 18 від 27.01.2017 на суму 399779, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 66629, 83 грн., № 19 від 27.01.2017 на суму 412086, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 68681, 00 грн., № 5 від 27.01.2017 на суму 412086, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 68681, 00 грн., № 20 від 30.01.2017 на суму 347536, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 57922, 67 грн., № 22 від 30.01.2017 на суму 380545, 00 грн. в т.ч. ПДВ - 63424, 17 грн., № 21 від 30.01.2017 на суму 344625, 61 грн. в т.ч. ПДВ - 57437, 60 грн., № 23 від 30.01.2017 на суму 337264, 01 грн. в т.ч. ПДВ - 56210, 67 грн., на загальну суму 6363449, 75 грн., у тому числі ПДВ 1060574, 94 грн.

На підставі податкових накладних, складених та зареєстрованих ТОВ «Саф-Альянс» у Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач сформував податковий кредит у розмірі 1060574, 94 грн.

На підтвердження факту перевезень придбаного товару, в матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні, а саме: № 16012017 1 від 16.01.2017; № 16012017 2 від 16.01.2017; № 16012017 3 від 16.01.2017; № 17012017 1 від 17.01.2017; № 17012017 2 від 17.01.2017; № 17012017 3 від 17.01.2017; № 17012017 4 від 17.01.2017; № від 23.01.2017; № 26012017 1 від 26.01.2017; № 26012017 2 від 26.01.2017; № 26012017 3 від 26.01.2017; № 26012017 4 від 26.01.2017; № 27012017 1 від 27.01.2017; № 27012017 2 від 27.01.2017; № 27012017 3 від 27.01.2017; № 27012017 4 від 27.01.2017; № 30012017 1 від 30.01.2017; № 30012017 2 від 30.01.2017; № 30012017 3 від 30.01.2017 та № 30012017 4 від 30.01.2017 на вантажоперевезення автомобілем КАМАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на замовлення ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та від вантажовідправника ТОВ «Саф-Альянс», водій ОСОБА_5 . Пункт навантаження в товарно-транспортних накладних - м. Вишневе, вул. Київська, 21 , а також із зазначенням про відомості про вантаж.

Відповідно до платіжного доручення № 10 від 11.01.2017, позивачем здійснено оплату згідно з рахунком № 12 від 29.12.2016 на загальну суму 5000720, 09 грн.

В матеріалах справи наявний Висновок судово-економічної експертизи від 09.10.2018 № 1-02/10/2018-се по кримінальному провадженню № 0000017, відповідно до якого досліджено рух коштів на банківських рахунках, які належать ТОВ «Саф-Альянс» і встановлено одну кредитну операцію (зарахування грошових коштів) з підприємством позивача, а саме: 11.01.2017 на суму 5000720, 09 грн. з призначенням платежу: Оплата за металопрокат згідно рахунку № 12 від 29.12.2016 у т.ч. ПДВ 20% - 833453, 35 грн.

Дана інформація свідчить про відсутність оплати за товар, придбання якого документально оформлено у січні 2017 року, у зв`язку з чим платіжне доручення № 10 від 11.01.2017 як доказ оплати позивачем придбаного у ТОВ «Саф-Альянс» 16.01.2017, 17.01.2017, 23.01.2017, 26.01.2017 та 30.01.2017 товару судом до уваги не приймається як такий, що не підтверджує причинно-наслідковий зв`язок між здійсненими фінансово-господарськими операціями 16.01.2017, 17.01.2017, 23.01.2017, 26.01.2017 та 30.01.2017 та фактичною їх оплатою 11.01.2017.

В той же час, умови договору № 2 від 28.12.2016 не передбачають таку форму оплати як передплата.

Натомість, у пункті 6.4. договору № 2 від 28.12.2016 чітко вказано, що розрахунки за продукцію за даним договором здійснюються покупцем згідно рахунку-фактури.

Водночас, суд наголошує на тому, що позивачем в межах господарської діяльності, зокрема, з ТОВ «Саф-Альянс» не було надано ані рахунків-фактур на товар, ані відповідних специфікацій до договору, що є невід`ємними його частинами, наявність яких передбачена пунктами 1.1., 2.1., 3.1., 4.2., 5.1., 5.2. договору № 2 від 28.12.2016, або письмових підтверджень заявок на поставку товарів в усній формі.

Крім того, позивачем не було надано до суду рахунку № 12 від 29.12.2016, на підставі якого у відповідності до платіжного доручення № 10 від 11.01.2017 було здійснено оплату на загальну суму 5000720, 09 грн. як і не надано доказів оплати за придбаний товар, документальне оформлення якого відбулося, починаючи з 16.01.2017, про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні.

В той же час, в порушення вимог пункту 2.2. договору № 2 від 28.12.2016, в матеріалах справи відсутні й сертифікати якості заводу-виробника щодо спірного товару, які під час здійснення перевірки відповідачу також надані не були, що підтверджено відсутністю доказів зворотного.

В порушення вимог пункту 5.3. договору № 2 від 28.12.2016, ані до перевірки, ані в ході розгляду справи позивачем не надано належним чином оформлених довіреностей на представника, який безпосередньо отримував товар від імені покупця, тобто позивача.

Згідно наявної в акті перевірки інформації, по картці рахунку 631 станом на 31.01.2017 у позивача наявна кредиторська заборгованість перед ТОВ «Саф-Альянс» в сумі 6363449, 75 грн.

Крім того судом встановлено, що як докази перевезення вантажу (придбаного товару), до матеріалів справи долучено товарно-транспортні накладні, зокрема, щодо поставки придбаних у ТОВ «Шефілтон-ЛТД» товарів: № від 16.02.2017; № від 16.02.2017; № від 16.02.2017; № від 16.02.2017; № від 17.02.2017; № від 17.02.2017; № від 17.02.2017; № від 20.02.2017; № від 20.02.2017; № від 20.02.2017; № від 21.02.2017; № від 21.02.2017 та № від 21.02.2017, а також щодо поставки придбаних у ТОВ «Саф-Альянс» товарів: № 16012017 1 від 16.01.2017; № 16012017 2 від 16.01.2017; № 16012017 3 від 16.01.2017; № 17012017 1 від 17.01.2017; № 17012017 2 від 17.01.2017; № 17012017 3 від 17.01.2017; № 17012017 4 від 17.01.2017; № від 23.01.2017; № 26012017 1 від 26.01.2017; № 26012017 2 від 26.01.2017; № 26012017 3 від 26.01.2017; № 26012017 4 від 26.01.2017; № 27012017 1 від 27.01.2017; № 27012017 2 від 27.01.2017; № 27012017 3 від 27.01.2017; № 27012017 4 від 27.01.2017; № 30012017 1 від 30.01.2017; № 30012017 2 від 30.01.2017; № 30012017 3 від 30.01.2017 та № 30012017 4 від 30.01.2017, на вантажоперевезення автомобілем КАМАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на замовлення ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та від вантажовідправниква ТОВ «Шефілтон-ЛТД» та ТОВ «Саф-Альянс», водій ОСОБА_5 . Пункт навантаження в товарно-транспортних накладних - м. Вишневе, вул. Київська, 21 , а також із зазначенням про відомості про вантаж.

Відповідно до вищевказаних товарно-транспортних накладних пункт навантаження товару - Київська область, м. Вишневе , вул . Київська 21, пункт розвантаження - Київська область, м. Буча, вул. Києво-Мироцька, 170-В .

Проте, Головним слідчим управлінням Національної поліції України контролюючому органу було надано відповідь Голови правління ПрАТ «Київуніверсал», в якому він повідомив, що нежитлові приміщення (складські приміщення, площадки тощо), що належать на праві власності ПрАТ «Київуніверсал» () та знаходяться за адресою: м. Вишневе, вул. Київська, 21 в оренду ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) не надаються та в період з 01.01.2017 по 31.12.2017 не надавались. Також, господарська діяльність та фінансово-господарські взаємовідносини ПрАТ «Київуніверсал» () з ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) не здійснювались.

За умовами укладання договорів оренди передача в суборенду здійснюється за згодою орендодавця. ПрАТ «Київуніверсал» письмової згоди на передачу приміщень в суборенду нікому не надавав.

Допитаний в якості свідка під присягу із попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення в судовому засіданні 19.08.2019 водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу якого встановлено судом показав, що у спірний період, а саме: 16.01.2017, 17.01.2017, 23.01.2017, 26.01.2017, 27.01.2017, 30.01.2017, а також 16.02.2017, 17.02.2017, 20.02.2017 та 21.02.2017 відповідно до вищезгаданих ТТН, особисто здійснював вантажоперевезення автомобілем КАМАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Крім того, водій ОСОБА_5 підтвердив, що на вищевказаних ТТН саме його підпис як водія.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 № 340 (зі змінами та доповненнями), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Пунктом 3 вказаного Положення передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема, «C» - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів).

Із представленої позивачем ксерокопії посвідчення водія ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що категорія «C», яка надає йому право на перевезення вантажів, зокрема, автомобілем КАМАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_1 , відкрита лише 19.10.2019 та дійсна до 19.10.2049, що свідчить про те, що у період оформлення та підписання вищевказаних ТТН та, відповідно, здійснення перевезення вантажу 16.01.2017, 17.01.2017, 23.01.2017, 26.01.2017, 27.01.2017, 30.01.2017, а також 16.02.2017, 17.02.2017, 20.02.2017 та 21.02.2017 водій ОСОБА_5 не мав відкритої відповідної категорії «С», отже не мав права на здійснення перевезення вантажів у вказаний період.

Отже, у взаємозв`язку із повідомленими позивачем обставинами, наданими свідком показами, наявними письмовими доказами та встановленими у сукупності судом даними, суд критично оцінює повідомлені позивачем обставини щодо дійсного транспортування вказаного товару, у тому числі й водієм ОСОБА_5 .

При цьому, суд зазначає, що товарно-транспортна накладна, дійсно, не є первинним документом для цілей формування сум податкової звітності за спірними операціями, проте, у даному випадку доказуванню підлягають обставини реальності спірних операцій, до яких входять і обставини транспортування придбаного товару.

Допитати в якості свідка директора та підписанта фінансово-звітної документації ТОВ "Саф-Альянс" ОСОБА_4 не вдалося за можливе у зв`язку із неприбуттям її без поважних причин за викликом до суду, від якої повертаються конверти у зв`язку із неможливістю їх вручення адресату.

Судом встановлено, що позивач має виробничі та складські приміщення, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА № 655025 від 08.02.2005.

Водночас, сам факт наявності у позивача виробничих та складських приміщень, не свідчить про реальність спірних поставок. Будь-яких доказів того, що спірний товар був доставлений та/або розміщений у таких приміщеннях, матеріали справи взагалі не містять.

Позивач також зазначив, що придбані у ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» товари були використані у межах господарської діяльності позивача шляхом виготовлення та подальшої реалізації іншим особам технологічного обладнання, що використовується у газовидобувній та нафтопереробній галузях промисловості, на підтвердження чого надав відповідні договори.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач має ліцензію від 04.04.2016 відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 13-Л, на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів IV і V категорії складності строком дії з 04.04.2016 по 04.04.2021.

Крім того позивач має дозвіл Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві № 909.12.32 на виконання робіт з монтажу, демонтажу, налагодження, ремонту та технічного обслуговування устаткування підвищеної небезпеки, зокрема, технологічного устаткування та лінійних частин магістральних газопроводів, лінійних частин та їх елементів систем газопостачання природним і зрідженим газом суб`єктів господарювання та населених пунктів, а також газовикористовуючого обладнання понад 100 кВт тощо.

Водночас, саме лише здійснення позивачем певного виду діяльності та наявність у нього дозвільних документів на таку діяльність, а також оформлення відповідних договорів, не свідчить про використання спірного товару у господарській діяльності. Матеріли справи не містять доказів того, що придбаний саме у ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» товар позивач будь-яким чином використав у своїй діяльності, у тому числі для виробництва певного виду продукції, виконання підрядних робіт тощо. Самого лише посилання на ці обставини недостатньо для висновку про їх об`єктивне існування без надання відповідних доказів. Факт укладання позивачем відповідних договорів будівельного підряду, зокрема, із ПАТ «Укргазвидобування» та актів готовності об`єкту до експлуатації з відповідними СПД не є достатніми доказами для висновку про об`єктивне використання придбаної у ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» продукції у власній господарській діяльності позивача без інших відповідних доказів, які підтверджують факт використання придбаного товару у господарській діяльності позивача.

Крім того в акті перевірки зазначено, що за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) за період з 01.11.2016 по 31.01.2017 не придбавались товари (лист г/к, арматура, балка двотаврова), документальну реалізацію яких у подальшому було відображено у реєстрі виданих податкових накладних на адресу позивача.

Виходячи з вищевикладеного, ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) сформовано податковий кредит та податкові зобов`язання за січень 2017 року без дійсного вчинення господарських операцій.

Позивачем вищевказані доводи контролюючого орану жодним чином не спростовані.

При цьому, не є самостійною підставою для висновку про протиправність формування позивачем спірних сум податкової звітності доводи відповідача про наявність у контрагентів ознак, що свідчать про їх фіктивність: відсутність найманих працівників, відсутність основних фондів, відсутність витрат, пов`язаних із здійсненням звичайної господарської діяльності; ухилення контрагентами від подання податкової звітності тощо. Проте, у сукупності з іншими обставинами, наведені доводи приймаються судом до уваги оскільки відповідачем доведені, а позивачем не спростовані.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується виключно документальне оформлення результатів спірних операцій та жодним чином не підтверджено дійсного руху активів у процесі виконання операцій, що унеможливлює встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності позивача та його контрагентів.

Доказів фактичного здійснення поставок, їх ділової мети та використання придбаного товару у власній господарській діяльності позивачем надано не було, а матеріали справи у достатній кількості не містять.

Висновок про те, що адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників поставок, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 28.04.2020 у справі № 815/1902/14 (провадження №К/9901/27292/18).

Матеріалами справи підтверджено, що податковий кредит за результатами здійснених господарських операцій з ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ) сформований позивачем на підставі документів хоча і оформлених згідно з вимогами чинного законодавства, однак обсяг яких не є достатнім для висновку про те, що рух товарів, робіт і послуг дійсно мав місце.

Суд констатує, що підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання вказаних товарів у власній господарській діяльності. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Разом з тим, податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись ті чи інші господарські операцій.

Зважаючи на правове регулювання спірних правовідносин та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність підстав, з якими норми податкового законодавства пов`язують можливість правомірного формування сум податкових вигод.

Суд звертає увагу, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Відтак, з урахуванням зазначеного докази, які покладені в обґрунтування позовних вимог є обов`язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції між позивачем та контрагентами.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 05.11.2019 у справі № 804/3102/14 (провадження К/9901/9057/18).

Щодо наявної в акті перевірки інформації про кримінальне провадження № 0000017 від 17.05.2017 відносно ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ) та/або його посадових осіб за фактами фіктивного підприємництва, суд відхиляє зазначені обставини та звертає увагу на таке.

Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 у справі № 816/809/16 (провадження № К/9901/1349/17) вказує, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Відсутність вироків за фактом скоєння злочинів, передбачених статтями 205, 209, 212 Кримінального кодексу України, що мало б безпосереднє значення для надання висновку, щодо діяльності господарюючих суб`єктів, а ні щодо позивача ні щодо його контрагентів надано не було. В той же час необхідно врахувати, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально поставити їм товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Крім того, як вказав Верховний Суд в постанові від 21.03.2018 у справі № 822/1815/17 (провадження № К/9901/221/17), матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є доказом, а лише відомостями про джерело тих обставин, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом.

Слід зазначити, що платник податків (покупець товарів) не має обов`язку, повноважень та можливості здійснювати контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо створення підприємства, ведення його господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені підприємством (продавцем) або його посадовими особами порушення.

Допущені постачальником порушення вимог законодавства при створенні підприємства та веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику податку на додану вартість.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що стаття 78 КАС України визначає підстави для звільнення від доказування, згідно з частиною шостою якої вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідачем на момент складання акту перевірки та на час судового розгляду не отримано інформації від органів досудового розслідування щодо стану провадження та наявність вироку у вказаному кримінальному провадженні.

Разом з тим, наявність кримінального провадження не є тим доказом фіктивної підприємницької діяльності ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ), яка б звільняла відповідача від доказування цих обставин, оскільки як вбачається з частини шостої статті 78 КАС України саме вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для адміністративного суду.

Однак, такого вироку суду стосовно вказаних осіб (їх засновників, посадових осіб), який би набрав законної сили і встановлював відповідні обставини, які є предметом цієї справи, суду відповідачем не надано.

В той же час це не спростовує наведеного вище висновку суду щодо відсутності документального підтвердження реальності спірних господарських операцій позивача з його контрагентами.

В ході розгляду справи судом не встановлено, а позивачем не доведено необхідних умов для здійснення контрагентами позивача задекларованих позивачем господарських операцій; позивачем не надано документів, що підтверджують використання власного транспортного засобу в господарській діяльності, а також доказів, що транспортний засіб КАМАЗ з д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності чи праві користування позивачу, відомості щодо витрат на нафтопродукти у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інших документів, що свідчать про активну участь підприємства в економічній діяльності із застосуванням власних ресурсів та потужностей, витрат на їх використання тощо; не представлено документів, які б підтверджували походження товару, зокрема, сертифікатів на відповідність товару державним стандартам України, відсутні документи, що підтверджують прийняття товару, а також довіреності та рахунки-фактури (специфікації), розрахункові документи, банківські виписки по рахунку тощо.

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи наведено об`єктивні доводи щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, в той же час судом встановлено безпідставне формування позивачем сум податкової звітності по взаємовідносинах із ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ) за операціями, які не мали реального характеру, а оформлені лише документально.

Суд звертає увагу на те, що у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно зі ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 КАС України, відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність прийнятого рішення.

Натомість, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи спростовані фактичними обставинами справи та відсутністю відповідних документів, обумовлених договором поставки.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення відповідача, а позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 205, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД», - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цим рішенням, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Дата складення рішення суду 08.05.2020

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.