Справа № 743/571/20
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/571/20
Провадження № 2-а/743/117/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,

за участю: - секретаря судового засідання ДОВБЕНКО О.М.,

- перекладача ДАДІВАДЗЕ ГОЧИ (в режимі відеоконференції з

Дніпровським районним судом м. Києва),

учасники справи: - представник Центрального міжрегіонального управління

Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області

ЛАЗАР О.О. (в режимі відеоконференції з Дніпровським

районним судом м. Києва),

- громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (в режимі відеоконференції з Чернігівським ПТПІ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу

за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної

міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі - ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області)

до громадянина Грузії ОСОБА_1 (

ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1

про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

6 травня 2020 р. ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулось до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього строком на 6 місяців.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

- 7 жовтня 2019 р. уповноваженими особами ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було виявлено громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 203 КУпАП, за порушення встановленого порядку перебування іноземців в Україні та прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у термін до 17.10.2019 року, яке останній, до вказаної дати, не виконав;

- 13 листопада 2019 р. уповноваженими особами ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було піддано адміністративному затриманню, на підставі ч. 2 ст. 263 КУпАП та поміщено до Чернігівського ПТПІ;

- рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 р. було примусово видворено громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України та затримано громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення видворення за межі України, з поміщенням останнього до Чернігівського ПТПІ до 13 травня 2020 року включно;

- згідно Листів Чернігівського ПТПІ № 09-02/87 від 16.01.2020 р., № 09-02/252 від 07.02.2020 р., № 09-02/265 від 10.02.2020 р., № 09-02/443 від 10.03.2020 р., № 09-02/650 від 16.04.2020 р. та актів про відмову вчинити певні дії від 29 січня 2020 р., від 7 лютого 2020 р., від 10 березня 2020 р., від 16 квітня 2020 р., громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не здійснює співпрацю під час процедури його ідентифікації, оскільки відмовлявся, з особистих міркувань, від заповнення анкет на Консульський відділ Посольства Грузії в Україні;

- листами ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 20.01.2020 року за № 8010.8.3-7260/80.1-20, від 03.03.2020 року за № 8010.8.3-11841/80.1-20, останні звертались до Консульського відділу Посольства Грузії в Україні з клопотанням ідентифікувати та документувати свідоцтвом про повернення на Батьківщину громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- строк затримання відповідача закінчується 13 травня 2020 р., а на даний час неможливо забезпечити його примусове видворення, так як відсутня співпраця з боку відповідача, бо відповідач відмовився від анкетування, з особистих міркувань.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 6 травня 2020 р. відкрито провадження по справі та призначено її на 6 травня 2020 р. в режимі відеоконференції з Дніпровським районним судом м. Києва, за участю представника позивача та перекладача та в режимі відеоконференції з Чернігівським ПТПІ, за участю відповідача.

В судовому засіданні:

- представник ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ЛАЗАР О.О. позов підтримав, з підстав вказаних в ньому;

- громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , після встановлення особи, заявив, що не довіряє головуючому, але заяву про відвід не оформив та покинув приміщення Чернігівського ПТПІ, де проводилась відеоконференція за його участю.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом установлено, що:

- особа громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікована паспортом громадянина Грузії № 10АВ-91112;

- даних про втрату вказаного паспорту у суду не має;

- 7 жовтня 2019 р. уповноваженими особами ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було виявлено громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 203 КУпАП, за порушення встановленого порядку перебування іноземців в Україні та прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у термін до 17.10.2019 року;

- 13 листопада 2019 р. уповноваженими особами ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було піддано адміністративному затриманню, на підставі ч. 2 ст. 263 КУпАП та поміщено до Чернігівського ПТПІ;

- рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 р. було примусово видворено громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України та затримано громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення видворення за межі України, з поміщенням останнього до Чернігівського ПТПІ до 13 травня 2020 року включно;

- згідно Листів Чернігівського ПТПІ № 09-02/87 від 16.01.2020 р., № 09-02/252 від 07.02.2020 р., № 09-02/265 від 10.02.2020 р., № 09-02/443 від 10.03.2020 р., № 09-02/650 від 16.04.2020 р. та актів про відмову вчинити певні дії від 29 січня 2020 р., від 7 лютого 2020 р., від 10 березня 2020 р., від 16 квітня 2020 р., громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не здійснює співпрацю під час процедури його ідентифікації, оскільки відмовлявся, з особистих міркувань, від заповнення анкет на Консульський відділ Посольства Грузії в Україні;

- листами ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 20.01.2020 року за № 8010.8.3-7260/80.1-20, від 03.03.2020 року за № 8010.8.3-11841/80.1-20, останні звертались до Консульського відділу Посольства Грузії в Україні з клопотанням ідентифікувати та документувати свідоцтвом про повернення на Батьківщину громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Джерела права застосовані (не застосовані) судом.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Ст. 16 вказаного Закону передбачає, що паспортний документ іноземця це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Стаття 30 вказаного Закону регламентує, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців (ч. 4).

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

У п. 103 Рішенні Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року "Справа "Анатолій Руденко проти України", стало остаточним 17 липня 2014 року (№ 50264/08) вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див. для застосування цих принципів у контексті підпункту "e" пункту 1 статті 5 Конвенції рішення у справах "Вітольд Літва проти Польщі", заява N 26629/95, п. 78, ЄСПЛ 2000-III, та "Станєв проти Болгарії" [ВП], заява N 36760/06, п. 143, ЄСПЛ 2012).

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом у разі наявності АЛЬТЕРНАТИВНИХ УМОВ, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, якими є: 1) або відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації, 2) або неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи. При цьому, наявність хоча б однієї з вказаних умов надає підстави для прийняття адміністративним судом рішення про продовження затримання такої особи в межах максимально можливого строку (18 місяців).

Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 28 серпня 2019 року у справі №743/1263/17 та від 17 січня 2019 року у справі №743/1240/17 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2020 р. у справі № 743/388/20.

П.1 Розділу VІ «Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців» Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 р. № 38/77) передбачає, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України, орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Оцінка суду.

Враховуючи те, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 р. встановлено, що особа громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікована паспортом громадянина Грузії № НОМЕР_2 , даних про втрату якого не має, беручи до уваги те, що останній, за рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 р., затримувався та поміщувався до Чернігівського ПТПІ до 13 травня 2020 року включно саме з метою забезпечення видворення за межі України, без ідентифікації, зважаючи на те, що, як відсутність у громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсних документів, що дають право виїзду з України, так і відмова відповідача заповнити анкету встановленої форми в частині документування особи свідоцтвом на повернення до країни походження, на думку суду, не відносяться до вичерпних умов, за яких неможливо, в т.ч., забезпечити примусове видворення іноземця, передбачених ч. 13 ст. 289 КАС України, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для продовження строку затримання громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до ШОСТОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків

Текст рішення виготовлено та

підписано 6 травня 2020 року.