Справа № 813/2925/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2020 року

м. Київ

справа № 813/2925/18

адміністративне провадження № К/9901/22196/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 813/2925/18

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: В. З. Улицький, С. М. Кузьмич, Р. М. Шавель) від 18 червня 2019 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії (далі - Головного управління МВС України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії), у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління МВС України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії щодо не встановлення та невиплату надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 % до посадового окладу до грошового забезпечення за період серпень 2015 року, вересень 2015 року, жовтень 2015 року та не включення цієї надбавки у розрахунок грошового забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в органах МВС України;

- визнати протиправними дії Головного управління МВС України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії щодо не включення до грошового атестату та довідки для призначення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, сум матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань та суми одноразової грошової допомоги при звільненні;

- зобов`язати Головне управління МВС України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 % до посадового окладу за період серпень 2015 року, вересень 2015 року, жовтень 2015 року та врахувати цю надбавку в розрахунок грошового забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні;

- зобов`язати Головне управління МВС України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії врахувати суму матеріальної допомоги на оздоровлення і суму матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань у розрахунок грошового забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні;

- зобов`язати Головне управління МВС України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії внести зміни у грошовий атестат та видати нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку призначеної пенсії за 24 місяці перед звільненням із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення, з яких призначається пенсія, а саме з включенням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 % до посадового окладу у розмір грошового забезпечення за період серпень 2015 року, вересень 2015 року, жовтень 2015 року, сум премій, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, сум матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, сум одноразової грошової допомоги при звільненні та сум індексації грошового забезпечення і в місячний строк направити довідку для перерахунку призначеної пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ України у Львівській області) для проведення перерахунку та виплати пенсії, починаючи з 02 жовтня 2015 року без обмеження граничного розміру.

2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України. Звільнена з ОВС на підставі наказу Головного управління МВС України у Львівській області № 680о/с від 28 вересня 2015 року за станом здоров`я (через хворобу) на підставі пункту 64 підпункту «б» з 02 жовтня 2015 року.

З 03 жовтня 2015 року перебуває на обліку у ГУ ПФУ України у Львівській області. Пенсія позивачу призначена по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначено, що 15 вересня 2015 року відповідачем було видано наказ про надання їй доступу до державної таємниці, але не було встановлено надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 % до посадового окладу України і не враховано її у грошовий атестат та довідку про грошове забезпечення при виході на пенсію, хоча доступ до державної таємниці та відповідна надбавка їй було надано з 2012 року до 2015 року із щомісячною виплатою 168,75 грн.

Крім цього, позивач вказував, що відповідачем безпідставно не включено у довідку про розмір грошового забезпечення суму премій, суму матеріальної допомоги на оздоровлення, суму матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суму одноразової грошової допомоги при звільненні та суму індексації грошового забезпечення

3. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя О. О. Карп`як) від 08 травня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

4. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління МВС України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії в місячний строк нарахувати та виплатити надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 % до посадового окладу за період серпень 2015 року, вересень 2015 року, жовтень 2015 року та врахувати цю надбавку в розрахунок грошового забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зобов`язано Головне управління МВС України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії у місячний строк врахувати суму матеріальної допомоги на оздоровлення і суму матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань у розрахунок грошового забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні.

Зобов`язано Головне управління МВС України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії в місячний строк внести зміни у грошовий атестат та видати нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку призначеної пенсії за 24 місяці перед звільненням із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення, з яких призначається пенсія, а саме з включенням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 % до посадового окладу у розмір грошового забезпечення за період серпень 2015 року, вересень 2015 року, жовтень 2015 року, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, сум матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, сум одноразової грошової допомоги при звільненні та сум індексації грошового забезпечення і в місячний строк направити довідку для перерахунку призначеної пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для проведення перерахунку та виплати пенсії, починаючи з 02 жовтня 2015 року без обмеження граничного розміру.

У решті позову відмовлено.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 06 серпня 2019 року відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

6. Після усунення недоліків ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2019 року визнано поважними причини та поновлено строк на касаційне оскарження; відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача; встановлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу.

7. 04 травня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанцій залишити без змін.

8. Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2020 року закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України з 2015 року. Пенсія їй призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області.

10. 10 травня 2017 року Головним управлінням МВС у Львівській області видано довідку № 91-03525 про грошове забезпечення позивача, відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2015 року № 988, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, за нормами, чинними на 01 січня 2016 року, за посадою начальника сектору кримінальної міліції у справах дітей Головного управління МВС у Львівській області, яку вона займала на день звільнення зі служби в запас через хворобу,

11. Відповідно до змісту даної довідки розмір грошового забезпечення позивача складає 7699,73 грн, в тому числі: посадовий оклад 3100,00грн., підвищений посадовий оклад 3100,00 грн. оклад за звання підполковник 2200,00грн., надбавка за стаж служби (40 %) 2120,00грн., премія (3,77 %) 279,73 грн.

12. При цьому, у вищезазначену довідку, як посилається позивач, відповідачем не було включено: надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 % до посадового окладу у розмір грошового забезпечення за період серпень 2015 року, вересень 2015 року, жовтень 2015 року, суму премій, суму матеріальної допомоги на оздоровлення, суму матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суму одноразової грошової допомоги при звільненні та суму індексації грошового забезпечення.

13. Водночас, судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 серпня 2015 року ОСОБА_1 приступила до виконання своїх обов`язків на посаді начальника Кримінальної міліції у справах дітей Головного управління МВС у Львівській області після виходу з відпустки по догляду за дитиною по досягненню нею 3-х річного віку.

14. 15 вересня 2015 року відповідачем видано наказ № 653о/с про надання їй доступу до державної таємниці.

15. 30 вересня 2015 року відповідачем видано наказ № 695о/с про припинення доступу до державної таємниці з 03 жовтня 2015 року.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням приписів абзацу 7 пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок № 45; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суд зазначає, що оскільки надбавка за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15%, які отримував позивач на момент виникнення у неї права на перерахунок пенсії, вже не виплачувались, тому ця надбавка правомірно та обґрунтовано не вказана у довідці про розмір грошового забезпечення, що видана позивачу.

17. Також, суд першої інстанції не погодився із доводами позивача про неправомірність зазначення відповідачем премії у меншому (3,87 %), ніж він отримував, оскільки підвищення та щомісячна премія зазначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію. Вказаний відповідачем розмір премії у довідці (3,87 %) є середнім розміром, що фактично виплачено за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою, що узгоджується зі змістом абзацу 5 пункту 5 Порядку перерахунку пенсій, у зв`язку з чим підстави для врахування премії у розмірі, у якому отримував позивач, відсутні.

18. При ухваленні рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на Висновки Верховного Суду у зразковій справі № 802/2196/17-а.

19. Водночас, суд першої інстанції звернув увагу на те, що збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції із збереженням всіх гарантій пенсійного забезпечення, передбаченими Законом України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року № 900-VIII (далі - Закон № 900-VIII). Однак, оскільки особливості такого перерахунку врегульовано спеціальними правовими нормами, суд вважає помилковими доводи позивача про врахування до його грошового забезпечення, з якого обрахована пенсія, надбавок, які він отримував будучи на службі в міліції.

20. Восьмий апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги, виходив з того, що зважаючи на наявність у позивача допуску до державної таємниці, виконання ним службових обов`язків в державному органі, характер його умов праці, займану посаду, що передбачають режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці, відповідач безпідставно та необґрунтовано у спірному періоді не призначив відповідним розпорядчим документом та не виплачував позивачу надбавку до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі, визначеному законодавством. У зв`язку з цим, доводи апелянта в частині неврахування відповідачем надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 % до посадового окладу за період з серпня по жовтень 2015 року задоволенню.

21. Також, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про те, що відповідачем не враховано в довідку додаткові види грошового забезпечення такі як: матеріальна допомоги на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань, виплачені у 2014-1015 роках, одноразова грошова допомога при звільненні та індексація грошового забезпечення відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

22. При цьому, суд апеляційної інстанції підтримав висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині неправомірності зазначення відповідачем премії у меншому (3,87 %), ніж він отримував, оскільки підвищення та щомісячна премія зазначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію. Отже, вказаний відповідачем розмір премії у довідці (3,87 %) є середнім розміром, що фактично виплачено за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою, що узгоджується зі змістом абзацу 5 пункту 5 Порядку перерахунку пенсій, у зв`язку з чим підстави для врахування премії у розмірі, у якому отримував позивач, відсутні.

23. Водночас, суд апеляційної інстанції зазначив, що вирішуючи справу по суті суд першої інстанції помилково посилався на постанову Верховного Суду від 12 березня 2018 року № 802/2196/17-а, оскільки вказана постанова стосувалася неврахування надбавки за виконання особливо важливих завдань, а не надбавки, на яку покликається позивач у даній справі.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

24. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

25. Вимоги касаційної скарги обґрунтуванні тим, що надбавки, які зобов`язано Головного управління МВС у Львівській області включити до розрахунку розміру грошового забезпечення відносяться до інших щомісячних надбавок, доплат, підвищень. Оскільки вони не були виплачені у січні 2016 року, включити їх до складу грошового забезпечення відсутні законні підстави.

26. Водночас скаржник звертає увагу, що Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейських Національної поліції, затверджені постановою КМУ від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», виключно до положень зазначеної постанови визначається розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій колишніх працівників органів внутрішніх справ, посади яких прирівнюються до посад поліцейських.

27. Також, відповідно до відповіді ГУМВС України у Львівській області на заяву позивача від 05 квітня 2018 року щодо внесення змін до наказу від 15 вересня 2015 року № 653 о/с про надання доступу до державної таємниці відповідно до функціональних обов`язків та надання надбавки за роботу в умовах режимних обмежень з серпня по жовтень 2015 року встановлено, що внести зміни до наказу від 15 вересня 2015 року № 653 о/с про надання доступу до державної таємниці та надати надбавку за роботу в умовах режимних обмежень з серпня 2015 року є неможливим, оскільки термін дії допуску до державної таємниці, який був наданий позивачу за формою 2, закінчився 05 серпня 2015 року. Відповідно до змін номенклатури посад працівників ГУМВС України, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці, посада позивача передбачала надання допуску до державної таємниці за формою 3. Одразу після подачі позивачем усіх необхідних документів до УСБ України у Львівській області було надіслано на надання позивачу допуску до державної таємниці, який було надано за формою 3 розпорядженням УСБ України у Львівській області від 09 вересня 2015 року № 174д.

28. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 затверджено положення «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», котрим визначено, що особам, які мають допуск до державної таємниці за формою 3, і які постійно працюють з відомостями «таємно», встановлюється надбавка у розмірі 10% до посадового окладу. Такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної інформації. Вищезазначена надбавка встановлюється за кожною посадою окремо на підставі довідки або подання про встановлення компенсації за роботу в умовах режимних обмежень, де зазначається, яку кількість секретних документів отримав на виконання або підготував працівник. Оскільки в цей період позивач не ознайомлювалась з матеріальними носіями державної таємниці та робота з секретними документами не здійснювалась, надбавка до посадового окладу не надавалась.

29. Враховуючи вищезазначене, скаржник вважає, що підстав для перерахунку грошового забезпечення, внесення змін до грошового атестату та довідки про грошове забезпечення для призначення пенсії немає.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

30. Враховуючи положення п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.

31. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до частини першої статті 341 КАС України, виходить з наступного.

32. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

33. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина третя стаття 2 КАС України).

34. Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України від 21 січня 1994 року № 3855-ХІІ «Про державну таємницю» (далі - Закон № 3855-ХІІ).

35. Відповідно до частини першої статті 23 Закону № 3855-ХІІ залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно»; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно»; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності «таємно», а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 10 років; для форми 3 - 15 років.

36. Відповідно до частини другої статті 22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці із ступенями секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно» надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання, наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин.

37. Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці керівникові органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації надається наказом чи письмовим розпорядженням посадової особи, що призначає його на посаду, а у разі, коли орган державної влади, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація не підпорядкована іншому органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємству, установі, організації або не належить до сфери їх управління, допуск до державної таємниці надається зазначеному керівникові наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, яка є замовником робіт, пов`язаних з державною таємницею. Керівникам центральних органів виконавчої влади, які призначаються на посаду Кабінетом Міністрів України, до державної таємниці надається розпорядженням Кабінету Міністрів України.

38. Відповідно до частини сьомої статті 22 Закону № 3855-ХІІ надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

39. Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 3855-ХІІ переоформлення громадянам допуску до державної таємниці здійснюється: у разі закінчення терміну дії допуску до державної таємниці за необхідності подальшої роботи з секретною інформацією; у разі потреби підвищення громадянину форми допуску за необхідності роботи з секретною інформацією вищого ступеня секретності; у разі необхідності проведення додаткової перевірки, пов`язаної з можливим виникненням обставин, передбачених пунктами 2 і 4 частини першої та частиною другою статті 23 цього Закону.

40. За приписами частини другої цієї статті скасування раніше наданого допуску до державної таємниці можливе у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, а також після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати громадянства України чи визнання його недієздатним.

41. Частиною п`ятою статті 26 Закону № 3855-ХІІ передбачено, що громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено.

42. Відповідно до статті 30 Закону № 3855-ХІІ у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

43. На виконання зазначених вимог закону Кабінет Міністрів України постановою від 15 червня 1994 року № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 (далі - Положення)

44. У пункті 1 Положення зазначено, що воно визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

45. Згідно з пунктом 2 Положення особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків.

46. Відповідно до пункту 5 Положення такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

47. Згідно з пунктом 6 Положення персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.

48. Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

49. Умови, за яких державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації можуть отримати дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, встановлено у статті 20 Закону № 3855-ХІІ.

50. Надання допуску до державної таємниці, передбачає визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією. Зокрема, така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

51. Тобто, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону № 3855-ХІІ залежить від ступеня секретності.

52. Відсутність у посадової особи допуску до державної таємниці (встановленої форми) унеможливлює виконання нею посадових обов`язків, відтак і саме перебування на посаді, яка за обсягом покладених на неї завдань вимагає доступу до державної таємниці і умовою призначення на яку (перебування на якій) є наявність/необхідність оформлення допуску до державної таємниці.

53. Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону № 3855-ХІІ виникає право на отримання компенсації.

54. За змістом пункту 2 Положення, компенсація надається у виді надбавок до посадових окладів (тарифних ставок) у відсотковому відношенні, розмір якого залежить від ступеня секретності інформації, до якої оформлено допуск. Зокрема, за допуск до відомостей та їх носіїв, що мають ступінь секретності «цілком таємно» встановлюється п`ятнадцяти відсоткова надбавка.

55. Виплата надбавки у відповідному розмірі до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень, здійснюється на підставі наказу керівника відповідного органу, у якому особа працює/проходить службу. Водночас умови, за яких особа має право на отримання такої надбавки, а також її розмір визначають Закон № 3855-ХІІ та прийняте урядом на його виконання Положення.

56. Підсумовуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що положення статті 30 Закону № 3855-ХІІ, пунктів 2, 5 Положення слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

57. Щодо останнього, то для вирішення питання про те, чи умови праці особи передбачають роботу з відомостями та їх носіями, які становлять державну таємницю, необхідно насамперед з`ясувати обсяг функціональних обов`язків цієї особи за посадою та умови (вимоги, критерії), яким повинна відповідати особа для того, щоб бути призначеною на цю посаду та/або виконувати роботу/завдання, пов`язані з доступом до документів, інших матеріальних носіїв інформації, що становить державну таємницю. Це можна встановити, зокрема, на підставі посадових інструкцій, внутрішніх відомчих документів та/або підзаконних нормативних актів, які містять вимоги для зайняття певної посади у відповідному органі або регламентують порядок виконання робіт/завдань, що вимагають доступу до державної таємниці.

58. Якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер умов її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням, про що видати відповідний розпорядчий документ.

59. Обставин стосовно фактичного часу саме допуску до державної таємниці, а також обсягу функціональних обов`язків за посадою, яку займав позивач, відповідно й пов`язаних з ними режимних обмежень (якщо з`ясується, що такі є) у цій справі судами не з`ясовано.

60. Разом з тим, що стосується внесення до довідки про розмір грошового забезпечення зазначених позивачем матеріальна допомоги на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань, виплачені у 2014-1015 роках, одноразова грошова допомога при звільненні та індексація грошового забезпечення, колегія суддів виходить з наступного.

61. Так, Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах.

62. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року (справа № 522/2738/17) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (справа № 21-70а15) та прийшла до висновку, що при обчисленні пенсії на підставі статті 43 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Крім того, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

63. Водночас, статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

64. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

65. Статтею 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

66. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

67. Згідно статті 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

68. Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

69. Суд виходить з того, що індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною сум, для розрахунку пенсії військовослужбовцям.

70. Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

71. Аналогічна правова позиція застосована у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року (справа № 638/9697/17), від 15 квітня 2019 року (справа № 522/9659/16-а), від 30 вересня 2019 року (справа №750/9785/16-а).

72. Враховуючи викладене, суди приймаючи рішення залишили поза увагою вищевикладене, внаслідок чого не встановили та не дослідили питання включення до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюється пенсія.

73. Викладене в сукупності дає підстави для висновку про недотримання судами принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

74. Водночас за відсутності усіх встановлених обставин, з якими пов`язують право на отримання компенсації за роботу в умовах режимних обмежень, а також питання щодо включення до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюється пенсія, Верховний Суд в межах своїх повноважень позбавлений можливості прийняти рішення по суті вимог, заявлених у позовній заяві.

75. Таким чином, зважаючи на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини, касаційний суд вважає ї висновки передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

76. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

77. Частиною четвертою статті 353 КАС України передбачено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

78. Приписами статті 242 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

79. З огляду на те, що встановлені порушення допущені судами першої та апеляційної інстанцій, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому необхідно дослідити усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняття законного і обґрунтованого судового рішення..

80. Судам під час нового розгляду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків і надати оцінку заявленим позовним вимогам крізь призму частини другої статті 2 КАС України та з урахуванням установленого статтею 6 цього Кодексу принципу верховенства права.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року в задоволеній частині у справі № 813/2925/18 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов