Справа № 320/5488/19
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 року м.Київ № 320/5488/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом, ОСОБА_1 до Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та просить суд:

визнати протиправною бездіяльність щодо не скасування постанови про арешт майна боржника від 22.08.2018 № 57052196 в частині накладеного обтяження на земельну ділянку площею 0,8263 га, кадастровий номер :08:001:0045;

зобов"язати скасувати постанову про арешт майна боржника, в частині накладеного обтяження на земельну ділянку площею 08263 га, кадастровий номер :08:001:0045.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28.08.2019 дізналася, що державним виконавцем Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Носирь Інною Віталіївною накладено арешт на належну позивачу земельну ділянку, чим порушено її законні права та інтереси, оскільки вона не є учасником виконавчого провадження.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на адміністративний позов не скористався, подав заяву від 15.11.2019, у якій просить суд проводити розгляд справи за його відсутності, а при винесені рішення покладається на розсуд суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи учасники справи не з`явились, однак направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 - громадянин України ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області 13.02.1996.

Судом встановлено, що ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 25.06.2018 у справі № 378/8/18, суд постановив заборонити будь-яким особам вчиняти певні дії, зокрема відчуження, поділ або об`єднання земельних ділянок, належних на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , розташованих на території Рокитнянської селищної ради Київської області площею 0,8263 га з кадастровим номером :08:001:0045 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до зазначеної ухвали, остання підлягає негайному виконанню, а оскарження такої ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання. Зазначена ухвала набрала законної сили.

На підставі вказаного рішення, 21.08.2018 державним виконавцем Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Носирь Інною Віталіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 57052196 відповідно до якої постановлено заборонити будь-яким особам вчиняти певні дії, зокрема відчуження, поділ або об`єднання земельних ділянок, належних на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , розташованих на території Рокитнянської селищної ради Київської області площею 0,8263 га з кадастровим номером :08:001:0045 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

22.08.2018 державним виконавцем винесено рішення № 42655341 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відповідно до якого вирішено провести реєстрацію обтяження земельної ділянки за кадастровим № :08:001:0045, на підставі якого сформовано витяг від 22.08.2018 № 135192132.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до договору дарування земельної ділянки від 27.06.2018, посвідченого державним нотаріусом Рокитнянської державної нотаріальної контори Рокитнянського району Київської області Калітенко Л.Б. і зареєстрованого в реєстрі за № 1962, ОСОБА_2 була відчужена шляхом дарування на корить ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,8263 гектара за кадастровим № :08:001:0045, що знаходиться на території Рокитнянської селищної ради Київської області.

Факт набуття позивачем права власності на вказану земельну ділянку також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.06.2018 № 129242771.

10.09.2019 позивач звернулася до відповідача з вимогою скасувати постанову державного виконавця та зняти обтяження.

Листом від 19.09.2019 № 10264 їй було відмовлено у скасуванні такої постанови з підстав того, що виконавець діяв в межах чинного законодавства виконуючи ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 25.06.2018 у справі № 378/8/18.

Вважаючи постанову про арешт майна необґрунтованою та такою, що порушує права та законні інтереси позивача, остання звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон № 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 та 2 ст. 25 Закону № 1404 передбачено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 10 Закону № 1404 передбачено заходами примусового виконання рішень є заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

Частиною 1 та 2 ст. 12 Закону № 1404 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців; строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частиною першою ст. 18 Закону № 1404 передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Щодо твердження позивача, що державний реєстратор (виконавець) виконуючи реєстрацію обтяжень земельних ділянок за наявності підстав для відмови у реєстрації прийняла рішення про їх реєстрацію чим порушив її права та законні інтереси, суд зазначає наступне.

Як вбачається із вищенаведеного Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 25.06.2018 у справі № 378/8/18 суд ухвалив накласти арешт на земельні ділянки ОСОБА_2 у тому числі на земельну ділянку площею 0,8263 га з кадастровим номером :08:001:0045 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Цього ж дня вищевказана ухвала внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Договір дарування посвідчений 27.06.2018, тобто через 2 календарні дні після постановлення ухвали про забезпечення позову та накладення арешту на вищезазначену земельну ділянку.

Частиною 1 ст. 717 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із ч. 4 ст. 203 ЦК України договір правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Отже договір дарування земельної ділянки вважається укладеним з моменту нотаріального посвідчення, а саме з 27.06.2018.

При цьому Ставищенський районний суд Київської області в ухвалі від 25.06.2018 зазначив, що ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку встановленому для судових рішень, а відтак заборона будь-яким особам вчиняти певні дії, зокрема відчуження, поділ або об`єднання земельних ділянок, належних на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , розташованих на території Рокитнянської селищної ради Київської області у тому числі земельну ділянку площею 0,8263 га з кадастровим номером :08:001:0045 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства почала діяти з 25.06.2018, а тому на правових підстав, для посвідчення вказаного договору у нотаріуса не було.

Суд звертає увагу, що ухвала суду підлягає негайному виконанню незалежно від того чи відкрито виконавче провадження або її оскаржено.

Частиною 4 ст. 59 Закону № 1404 передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, рішення про зняття арешту на майно, накладеного державним виконавцем, приймається державним виконавцем або начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, шляхом винесення відповідної постанови у випадку отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Як підтверджується матеріалами справи, рішення про скасування заходів забезпечення позову судом не виносилось, а тому відмова у скасуванні арешту є правомірною і такою, що винесена з додержанням закону, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені для порядку оскардження рішення, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Головенко О.Д.