Справа № 320/2263/20
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року № 320/2263/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ТОВ «Авіалінії Харкова» до Головного управління ДПС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та пені, -

в с т а н о в и в :

До Київського окружного адміністративного суду звернулося ТОВ «Авіалінії Харкова» з позовом, в якому просить:

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Авіалінії Харкова» заборгованість із відшкодування податку на додану вартість у розмірі 105 393,03 грн.

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Авіалінії Харкова» пеню в розмірі 6236,95 грн., нараховану на суму заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за період з 04.01.2020 по 03.03.2020 включно.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що шляхом подання декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року позивач заявив до відшкодування на рахунок в банку суму ПДВ у розмірі 9 779 425,00 грн. Проведеною документальною позаплановою виїзною перевіркою з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2014 року підтверджено задеклароване позивачем бюджетне відшкодування ПДВ за листопад 2014 року у розмірі 264 734,00 грн та зменшено суму заявленого до відшкодування ПДВ у розмірі 9514691,00 грн за липень 2013 - жовтень 2014.

Позивач зазначає, що сума бюджетного відшкодування за листопад 2014 року у розмірі 264 734,00 грн є узгодженою з 05.03.2015 року. У подальшому, за рахунок погашення податкових декларацій з ПДВ від 17.04.2015 року, від 19.05.2015 року, від 16.06.2015 року, від 19.10.2015 року позивачем зменшено суму ПДВ до відшкодування на 159 340,97 грн. У зв`язку з цим, залишок суми ПДВ, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, складає 105 393,03 грн. Разом з тим, вказана сума у строки, встановлені Податковим кодексом України, позивачу виплачена не була.

Відповідачем ГУ ДПС у м. Києві надано відзив на позов, в якому він проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві 06.10.2016 року складено та направлено до Державної казначейської служби України у м. Києві висновок на відшкодування ПДВ у розмірі 105 393,03 грн. Законом України від 21.12.2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01.01.2017 року, було запроваджено новий порядок відшкодування податку на додану вартість. У зв`язку з цим 16.08.2017 року вказаний висновок повернуто та скасовано. Також представник відповідача стверджує, що Головне управління ДПС у м. Києві не вносить інформацію до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та Єдиного реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та не є розпорядником цих реєстрів. Крім того, на даний час чинним законодавством не передбачено порядок ведення, механізм відшкодування ПДВ, внесених до Тимчасового реєстру, та структуру такого реєстру.

Відповідачем ГУ ДКС України у м. Києві подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, оскільки органи казначейства не є належним відповідачем у справах щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Відповідачем у таких справах повинен бути виключно орган Державної фіскальної служби, на обліку якого перебуває платних податку. Вважає, що спірні правовідносини виникли виключно між позивачем та податковим органом, а управління казначейства не може відповідати за зобов`язання інших бюджетних установ.

Крім того, зазначає, що органи казначейства здійснюють відшкодування ПДВ на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ. Інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв податковими органами. Враховуючи порядок відшкодування ПДВ та те, що інформація від Державної казначейської служби України з Реєстру заяв по ТОВ «Авіалінії Харкова» не надходила, в останнього не було підстав для перерахування сум бюджетного відшкодування ПДВ.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником позивача надано суду клопотання, в якому він просить розглядати справу за його відсутності.

На підставі ст.ст. 94, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ТОВ «Авіалінії Харкова», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Авіалінії Харкова», зареєстровано як юридична особа 29.04.1998 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.01.2017 року.

Позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість з 23.09.1998 року, що підтверджується даними Реєстру платників ПДВ.

Позивачем 19.12.2014 подано до Основ`янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року, в якій у рядку 23.1 задекларовано суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 9 779 425,00 грн.

До податкової декларації позивачем були додані: розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Додаток 1); довідка про залишок суми від`ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Додаток 2); розрахунок суми бюджетного відшкодування (Додаток 3); заява про повернення суми бюджетного відшкодування (Додаток 4); розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5).

Направлення позивачем податкової звітності та її отримання контролюючим органом підтверджується наявними у справі квитанціями №1 та №2, а також повідомленням про отримання звітності.

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ «Авіалінії Харкова» бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за листопад 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 05.03.2015 №1336/26-51-15-02-07/25469838.

Як слідує акту перевірки, ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві підтверджено правомірність формування позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2014 року в розмірі 264 734,00 грн.

Однак, зазначені кошти не були перераховані на рахунок платника податку у банку. У зв`язку з цим позивачем в судовому порядку оскаржено бездіяльність ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2016 року у справі №826/19108/15 визнано протиправною бездіяльність ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо ненадання до органу, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року, а також стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь позивача суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 264 734,00 грн за листопад 2014 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2016 року у справі №826/19108/15 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року скасовано та прийнято нове рішення в цій частині. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підготувати та подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення позивачу суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року. В іншій частині постанову залишено без змін.

Судом встановлено, що в подальшому позивачем узгоджену суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 264 734,00 грн зменшено на 159 340,97 грн. за рахунок погашення податкових декларацій з податку на додану вартість від 17.04.2015 №, від 19.05.2015 №, від 16.06.2015 № та від 19.10.2015 №.

У зв`язку з цим залишок суми ПДВ до відшкодування позивачу становить 105 393,03 грн, що не заперечується податковим органом.

Однак, податковим органом не здійснено перерахування позивачу узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (в редакції станом на момент подачі податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року) бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплено у статті 200 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пунктів 200.2 та 200.3 статті 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.4 ст.200 ПК України).

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з п.200.8 ст.200 ПК України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

Відповідно до пункту 200.10 статті 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

При цьому, за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 ПК України).

Згідно пункту 200.12 статті 200 ПК України орган державної податкової служби зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У свою чергу, орган Державного казначейства України на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Відповідно до п.200.17 ст.200 ПК України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

На момент виникнення спірних відносин був чинний Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 року №39 (далі - Порядок №39).

Згідно пунктів 6, 7 Порядку №39 у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість, в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету. Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов`язаний подати органу державної казначейської служби висновок протягом 5 (п`яти) робочих днів після завершення перевірки платника.

На підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування ПДВ з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платнику податку, відкритий в банку протягом 5 (п`яти) операційних днів після отримання висновку (п.9 Порядку №39).

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин Податковим кодексом України було визначено, що у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, вимог, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 цього Кодексу, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, який протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2016 року №68 затверджено Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (Порядок втратив чинність 01.04.2017 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України №26 від 25.01.2017 року, далі - Порядок №68).

Відповідно до п.2 Порядку №68 встановлювалося, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними органами ДФС податкових декларацій з податку на додану вартість (далі - податкові декларації) або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість (далі - уточнюючі розрахунки), передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Пунктом 10 Порядку №68 було передбачено, що друга частина реєстрів містить інформацію, зокрема, про: зазначену у заяві суму податку, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в банку; дату узгодження територіальним органом ДФС зазначеної у заяві суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню; дату висновку територіального органу ДФС із зазначенням суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, надісланого до територіального органу Казначейства; суму податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, згідно з висновком територіального органу ДФС; дату повернення суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, на рахунок платника податку в банку; суму податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, повернуту на рахунок платника податку в банку.

Згідно з абз.2 п.10 Порядку №68, інформація, що міститься у другій частині реєстрів, оновлюється ДФС щодня.

Таким чином, Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, який діяв на час існування спірних правовідносин, також передбачав його інформаційне наповнення саме контролюючими органами, зокрема, внесення інформації про дату узгодження територіальним органом ДФС зазначеної у заяві суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, а також суму податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, згідно з висновком територіального органу ДФС.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01.04.2017 року здійснювалося в порядку, передбаченому Порядком ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2016 року №68, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

Як вже зазначалося, в акті перевірки від 05.03.2015 ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві підтвердила правомірність формування позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2014 року у розмірі 264 734,00 грн.

Отже, заявлені позивачем суми бюджетного відшкодування є узгодженими з 05.03.2015 у сумі 264 734,00 грн., а тому згідно п.200.12 ст.200 ПК України останній день для подання ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, припадає на 10.03.2015 року.

Однак, незважаючи на положення п.200.12 ст.200 ПК України та зобов`язання ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 року у справі №826/19108/15 подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про перерахування позивачу суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року, такий висновок контролюючим органом поданий не був.

Разом з тим, 21.12.2016 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 року.

Вказаним законом був змінений порядок повернення бюджетного відшкодування, який наразі не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п.п.200.7.1 п.200.7 статті 200 ПК України (в чинній редакції) формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п.п.200.7.2 п.200.7 ст.200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 Податкового кодексу України.

Так, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «б» і «в» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» та «г» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п.200.13 ст.200 ПК України).

При цьому, пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якими цей підрозділ був доповнений Законом №1797, визначено, що до 10.01.2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 01.01.2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

До 01.02.2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016 року, за якими станом на 01.01.2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року №26 був затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок №26), який, згідно з пунктом 4 Постанови, набирає чинності з 01.04.2017 року.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України №26 встановлено, що до набрання чинності Порядком бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, здійснюється у порядку, що діяв до 01.01.2017 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку №26 орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:

- дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання);

- суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

- дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

- дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС;

- дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується;

- дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження;

- суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з пунктом 6 Порядку №26 повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення заяв до Реєстру.

Інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку (п.7 Порядку №26).

Пунктом 12 Порядку №26 передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

Суд звертає увагу на те, що у зв`язку з набранням чинності Порядком №26, з 01.04.2017 року втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2016 року №68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними органами ДФС податкових декларацій з податку на додану вартість (далі - податкові декларації) або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість (далі - уточнюючі розрахунки), передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Таким чином, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01.04.2017, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення саме контролюючими органами.

При цьому, у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку №68, який діяв до 01.04.2017 така інформація мала бути включена у сформований до 10.01.2017 єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016 року, за якими станом на 01.01.2017 суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01.04.2017 мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

Водночас, з 01.04.2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Однак, судом встановлено, що заявлена позивачем у податковій декларації з ПДВ за листопад 2014 року та узгоджена за результатом проведеної документальної позапланової виїзної перевірки сума бюджетного відшкодування в розмірі 264 734,00 грн. не була відображена контролюючим органом в жодному Реєстрі (які ведуться за Порядками №68 та №26; єдиному Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування; тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016 року, за якими станом на 01.01.2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету), що підтверджується відомостями з веб-сайтів Державної фіскальної служби України (https://cabinet.sfs.gov.ua/ cabinet/faces/public/ reestr.jspx) та Міністерства фінансів України (http://www.minfin.gov.ua/reestr).

Правомірність заявлення позивачем до бюджетного відшкодування суми від`ємного значення ПДВ за листопад 2014 року у розмірі 264 734,00 грн підтверджена податковим органом, у зв`язку з чим вважається узгодженою.

Отже, до 01.04.2017 року контролюючий орган мав скласти та подати до територіального органу Державної казначейської служби висновок із зазначенням узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

У свою чергу, після набрання чинності Порядком №26, тобто з 01.04.2017 року, контролюючий орган, мав внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, задля забезпечення доступу органу Казначейства для виконання.

Однак, вказані дії податковим органом не були здійснені.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Порядку інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України в процесі формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.03.2017 року №326 (далі - Порядок №326), внесення інформації для формування Реєстру здійснюється електронними повідомленнями.

На кожне електронне повідомлення, яке надходить від ДФС до Реєстру, накладається не менше двох електронних цифрових підписів посадових (уповноважених) осіб та печатка відповідного територіального органу ДФС.

ДФС та Казначейство забезпечують своєчасність, достовірність та повноту внесення даних до Реєстру відповідно до цього Порядку (пункт 9 Розділу І Порядку №326).

Згідно з пунктами 1-3 Розділу ІІ Порядку №326 ДФС до 10-ї години (крім вихідних, святкових та неробочих днів) вносить до Реєстру інформацію, визначену підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 розділу V Кодексу та пунктом 4 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року №26, за попередній робочий день.

ДФС відповідно до підпунктів «а», «г» та «ґ» пункту 200.12 статті 200 розділу V Кодексу вносить до Реєстру інформацію щодо дати та суми узгодження бюджетного відшкодування на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Відповідно до підпунктів «б» і «в» пункту 200.12 статті 200 розділу V Кодексу сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою та в автоматичному режимі відображається в Реєстрі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

ДФС при внесенні інформації до Реєстру про узгоджені суми бюджетного відшкодування одночасно вносить інформацію щодо платіжних реквізитів, необхідних для перерахування сум бюджетного відшкодування на поточні банківські рахунки платників податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу таких платників податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Інформація щодо узгоджених сум бюджетного відшкодування, а також заявлених сум бюджетного відшкодування, які вважатимуться узгодженими відповідно до підпунктів «б» і «в» пункту 200.12 статті 200 розділу V Кодексу, із зазначенням платіжних реквізитів передається з накладанням не менше двох електронних цифрових підписів посадових (уповноважених) осіб та печатки відповідного територіального органу ДФС.

Регламент взаємодії структурних підрозділів ДФС та головних управлінь ДФС в областях, м.Києві, Офісу великих платників податків ДФС у процесі бюджетного відшкодування податку на додану вартість та формування Реєстру заяв про суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, був затверджений Наказом ДФС від 14.04.2017 року №263 (далі - Регламент).

Вказаним Регламентом передбачено, що органами ДФС повідомлення для наповнення Реєстру заяв формуються за даними інформаційної таблиці Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку (далі - Інформаційна таблиця), підписуються накладенням не менше двох електронних цифрових підписів (далі - ЕЦП) посадових (уповноважених) осіб та електронної печатки відповідного головного управління ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників податків ДФС та передаються до Міністерства фінансів України щоденно до 10 год. 00 хв. у робочі дні.

Інформаційна таблиця формується автоматично за даними податкової звітності з податку на додану вартість (далі - ПДВ) з заявою про суму бюджетного відшкодування (підсистеми «Обробка ПЗ та платежів», «Облік платежів» ІТС «Податковий блок», системи електронного адміністрування (далі - СЕА ПДВ)), реєстраційних даних (підсистема «Реєстрація ПП» ІТС «Податковий блок»), інформації про перевірки, в тому числі апеляційного та судового узгодження результатів перевірок (підсистема «Податковий аудит» ІТС «Податковий блок»), інформації з документів, згідно з якими в Інтегрованій картці платника (далі - ІКП) відбулася зміна суми заявки до відшкодування, що не пов`язані з відшкодуванням таких сум (підсистема «Облік платежів» ІТС «Податковий блок»), або упередження згідно з податковими повідомленнями-рішеннями (далі - ППР) за формами ППР В1, В3 та В4 (підсистема «Податковий аудит» ІТС «Податковий блок») та розміщується в розділі «Облік ПДВ» підсистеми «Облік платежів» ІТС «Податковий блок».

Повідомлення до Реєстру заяв умовно діляться на дві складові: повідомлення до частини 1 (незмінної) з реквізитами дати подання заяви (або фактичного отримання), яка забезпечує хронологічний порядок Заяв, та платіжними реквізитами; повідомлення до частини 2 (динамічної) щодо інформації до Заяви, яка змінилася (про проведення перевірки, складання акта, узгодження суми, винесення ППР тощо) та платіжними реквізитами.

Згідно з пунктами 4, 5 Розділу VІІ Регламенту формування електронного повідомлення для внесення інформації до Реєстру заяв за попередній робочий день (крім вихідних, святкових та неробочих днів), визначеної підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 розділу V ПКУ та пунктом 4 Порядку №26, а також накладення на це повідомлення не менше двох ЄЦП посадових (уповноважених) осіб та електронної печатки відповідного ГУ ДФС віднесено до рівня ГУ ДФС, тобто у даному випадку є повноваженням Головного управління ДФС у м. Києві.

Крім того, Розділом VІІІ Регламенту визначені дії підрозділів щодо перевірки сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість (за результатами формується Інформаційна таблиця для створення повідомлень, що вносяться до Реєстру заяв).

Так, зокрема, у разі часткового підтвердження суми бюджетного відшкодування до підсистеми «Податковий аудит» ІТС «Податковий блок» працівниками підрозділів податків і зборів з юридичних осіб, податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС вноситься довідка про підтвердження суми бюджетного відшкодування (частину суми ПДВ за мінусом суми ППР, додатково контролюється залишок невідшкодованої суми ПДВ згідно ІКП) (п.7.3, 7.8 Розділу VIII Регламенту).

Отже, формування як Інформаційної таблиці, так і електронних повідомлень для внесення інформації до Реєстру з 14.04.2017 року віднесено до повноважень Головних управлінь ДФС України в областях і м. Києві.

Враховуючи викладене, саме Головне управління ДПС у м. Києві у даному випадку є відповідальним органом за відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформації щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, наявність якої є необхідною передумовою для видачі органом держказначейства належної платникові податку суми бюджетного відшкодування.

За таких обставин, право позивача на отримання належної йому суми бюджетного відшкодування ПДВ було порушено бездіяльністю контролюючих органів - Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві та Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає у не складанні та не направленні до органу держказначейства висновку із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню (до 01.04.2017 року), та в ухиленні від внесення до Реєстру інформації про узгоджену за результатами оскарження суму бюджетного відшкодування (з 01.04.2017 року).

З викладеного слідує, що податковий орган зобов`язаний був внести до реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування задля забезпечення доступу органу казначейства до таких сум для перерахування на рахунки позивача.

Станом на час розгляду справи Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює.

Як слідує з листа Державної фіскальної служби України від 17.07.2017 №15409/6/99-99-12-03-02-15 «Про відшкодування ПДВ», на сьогодні чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структуру такого реєстру.

Крім того, ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві у листі «Про надання інформації» від 27.04.2017 року №4001/10/26-51-10-09 зазначено, що Головним управлінням Державної казначейської служби України в м. Києві повернуто без виконання оригінал висновку від 06.10.2016 №7247-07 про суми відшкодування податку на додану вартість на суму 105 340,97 грн. за листопад 2014 року у зв`язку з набранням чинності пунктів 1, 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість» та втратою чинності постанови Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 №39 «Про затвердження Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість.

Судом встановлено, що позивачем узгоджену суму бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 264 734,00 грн було зменшено на 159 340,97 грн за рахунок погашення податкових декларацій з податку на додану вартість, у зв`язку з чим, залишок суми податку на додану вартість до відшкодування становить 105 393,03 грн.

За таких обставин, з врахуванням зазначеного права позивача на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 105 393,03 грн., а також відсутність механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, такі способи захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків.

Дана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12.02.2019 року у справі №826/7380/15.

Так, Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 12.02.2019 року у справі №826/7380/15 зазначила, що відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви №68385/10 та №71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ у розмірі 105 393,03 грн., що охоплюється поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи викладене та з огляду на те, що такі способи захисту як зобов`язання податкового органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків, суд доходить висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Авіалінії Харкова» заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ в розмірі 105 393,03 грн.

Вказана правова позиція узгоджується із позицією, викладеною у постанові Великої палати Верховного Суду від 12.02.2019 року у справі №826/7380/15 та в постановах Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі №826/8762/16, від 21.05.2019 року у справі №820/504/13-а, від 28.05.2019 року у справі №812/361/15, а тому, відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України, повинна враховуватись судами при розгляді ними аналогічних спорів.

Окрім того, твердження відповідача ГУ ДКС України у м. Києві про те, що органи державної казначейської служби не є належним відповідачем у справах щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість, суд вважає хибними, заснованими на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства України, та такими, що суперечать правовій позиції Верховного Суду в аналогічних справах, зокрема, в постанові від 28.05.2019 року у справі №812/361/15.

Право платника порушується внаслідок неодержання суми відшкодування ПДВ з бюджету, тому способом захисту цього права повинна бути вимога про стягнення зазначених коштів з Державного бюджету України.

Відповідачами у справах такої категорії виступають податковий орган та орган казначейства. При цьому позивач не зобов`язаний зазначати зміст позовних вимог окремо щодо кожного з них, оскільки податковий орган та орган державного казначейства діють як органи державної влади, як представники одного відповідача - держави, через які держава набуває і здійснює свої права та обов`язки.

З урахуванням положень норм Бюджетного кодексу України, Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року № 4901-VI, Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №26 від 25.01.2017 року, необхідність залучення органів казначейства до участі у цих справах зумовлена їх компетенцією, до якої належить казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ст. ст.7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справи. За своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.90); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачами в силу приписів ст.9 КАС України до матеріалів справи належних доказів, що спростовували б доводи позивача, порушення вимог законодавства не надані, судом таких фактів також не виявлено.

Отже, суд доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача буде саме стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Авіалінії Харкова» заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість у розмірі 105 393,03 грн.

Щодо наявності у позивача права на стягнення пені, нарахованої на заборгованість з ПДВ, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.200.23 ст.200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Наведені норми встановлюють обов`язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена в строк, визначений в ст.200 ПК України, безвідносно до того, чи така бюджетна заборгованість була виплачена, чи ні. Обов`язок нарахування пені лежить на органі державної податкової служби, який здійснює функції держави у сфері оподаткування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №808/2689/15.

Враховуючи те, що позивачу не було відшкодовано вищезазначену суми бюджетного відшкодування, у встановлені законом строки, останній набув право на нарахування пені у порядку, встановленому п.200.23 ст.200 ПК України.

У позовній заяві ТОВ «Авіалінії Харкова» зазначило, що стягнення пені за період з 18.03.2015 по 03.01.2020 включно є предметом розгляду інших судових справ, у зв`язку з чим в рамках цієї справи просить стягнути пеню за період з 04.01.2020 по 03.03.2020 включно (60 днів).

При визначенні суми пені, яка підлягає стягненню з держави на користь позивача за порушення строків повернення бюджетного відшкодування, суд звертає увагу на те, що з синтаксичного тлумачення пункту 200.23 статті 200 ПК України вбачається, що при обчисленні пені має враховуватися облікова ставка НБУ, встановлена на момент виникнення пені, протягом строку дії такої пені, включаючи день погашення. Отже, облікова ставка НБУ фіксується на момент виникнення пені та у разі зміни розміру ставки протягом строку нарахування пені такі зміни при обчисленні не враховуються.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 11.04.19 у справі №810/1228/17, від 14.11.19 у справі №808/482/16.

Таким чином, у даному випадку при обчисленні пені має враховуватися облікова ставка на рівні 30,00% річних, яка була введена постановою Національного банку України «Про регулювання грошово-кредитного ринку» від 02.03.2015 року №154.

Враховуючи приписи п.200.23 ст.200 ПК України щодо нарахування пені на рівні 120% облікової ставки НБУ, пеня встановлюється на рівні 36% (30% х 120%). Розмір пені на день складає 0,09863% (36%/365).

Отже, розмір пені, який підлягає стягненню з держави на користь позивача, за порушення строків повернення суми бюджетного відшкодування у період з 04.01.2020 по 03.03.2020 включно складає 6236,95 грн. (105 393,03 грн. х 0,09863% х 60 днів).

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У той же час, належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача у частині наявності підстав для стягнення пені у вказаній сумі за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість по податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року відповідачі суду не надали.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України пені у розмірі 6236,95 грн за несвоєчасне бюджетне відшкодування ПДВ за період з 04.01.2020 по 03.03.2020 включно є обґрунтованими.

При цьому, задовольняючи адміністративний позов, суд враховує, що саме бездіяльність податкового органу, розумних і правових підстав якої судом не встановлено, спричинила затримку у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість.

Суд таку бездіяльність розцінює як свідчення неспроможності виконання податковим органом власних функцій та обов`язків, спрямованих на реалізацію платниками податків передбачених чинними законами та Конституцією України прав, що змушує останніх постійно звертатись до суду за їх захистом.

Крім того, суд вважає, що позивач не може нести будь-які негативні наслідки у разі недоліків та порушень вимог закону у діяльності окремих державних органів чи посадових осіб, оскільки виконав усі вимоги для отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2102,00 грн підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у м. Києві.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Авіалінії Харкова» заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 105 393 (сто п`ять тисяч триста дев`яносто три) грн 03 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Авіалінії Харкова» пеню у розмірі 6236 (шість тисяч двісті тридцять шість) грн 95 коп, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 04.01.2020 по 03.03.2020 включно.

Стягнути на користь ТОВ «Авіалінії Харкова» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у м. Києві судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.