Справа № 640/9717/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 травня 2020 року м. Київ № 640/9717/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Погрібніченко І.М. розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , заявник) з заявою про забезпечення адміністративного позову, в якій просить:

зупинити дію постанови Головного управління Держпраці в Київській області від 07 квітня 2020 року №КВ277/1996/АВ/ТД/ФС-84 про накладення штрафу в розмірі 47 230,00 гривень, до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 7 квітня 2020 року №КВ277/1996/АВ/ТД/ФС-84.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 р. № 509, штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, та у разі не сплати - стягується органами державної виконавчої служби.

Заявник звертає увагу, що відповідно до постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 07 квітня 2020 року №КВ277/1996/АВ/ТД/ФС-84, останнім днем для добровільної сплати штрафу, встановленого Головним управлінням Держпраці в Київській області є 07.05.2020 року.

Заявник вважає, що дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а тому він не має наміру сплачувати у добровільному порядку накладений постановою штраф, що в свою чергу надасть ГУ Держпраці в Київській області можливість передачі її до органів виконавчої служби.

Вказане, на думку заявника, призведе до ускладнення ефективного захисту його прав та поновлення оспорюваних інтересів, а також спричинить додаткові витрати, пов`язані з отриманням правничої допомоги для зупинення дій державних виконавців до набрання законної сили рішенням суду по суті справи.

Зокрема, як зазначає заявник, звернення ГУ Держпраці в Київській області постанови до органів виконавчої служби надасть в свою чергу державним виконавцям право для прийняття в рамках відповідного виконавчого провадження постанов про накладення арешту на майно та кошти товариства, а також стягнення виконавчого збору.

Вказане, на думку заявника вищевказане свідчить про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та з метою їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, у разі звернення до виконання Постанови про накладення штрафу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 153 КАС України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

На підставі наведених вимог КАС України розгляд поданої заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) виключено;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України можливі лише за наявності обставин, що визначені ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Як вказано вище, заявник просить зупинити дію індивідуального акта - постанови Головного управління Держпраці в Київській області від 07 квітня 2020 року №КВ277/1996/АВ/ТД/ФС-84 про накладення штрафу в розмірі 47 230,00 гривень, до набрання законної сили судовим рішенням.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано існуванням обставин можливого порушення прав та інтересів позивача внаслідок виконання такого рішення.

В підтвердження наявності обставин, що свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивачем надано копії: постанови від 07 квітня 2020 року №КВ277/1996/АВ/ТД/ФС-84 про накладення штрафу в розмірі 47 230,00 гривень та докази її надіслання позивачу (лист від 10.04.2020 року № 11/1/20/5180, конверт); направлення на проведення інспекційного відвідування від 12.02.2020 року № 277, акту інспекційного відвідування № КВ 277/1996/АВ від 18.02.2020 року; заяви від 04.03.2020 року з додатками, адресованої ГУ Держпраці в Київській області про виконання вимог припису від 26.02.2020 року.

У той же час, позивачем інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача без вжиття заходів забезпечення позову, про які він просить, надано не було, так само як і не надано доказів, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Суд звертає увагу, що сам по собі факт незгоди позивача з постановою Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 07.04.2020 року № №КВ277/1996/АВ/ТД/ФС-84 чи оскарження її в майбутньому у судовому порядку не утворюють підстав для вжиття заходів забезпечення позову, у спосіб який просить заявник.

Отже, заявником не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим підстави для задоволення його клопотання відсутні.

Керуючись ст.ст. 150 - 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.М. Погрібніченко