Справа № 200/1780/20-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 р. Справа№200/1780/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області(, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №1385 від 30 жовтня 2019 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", щодо не зарахування до пільгового стажу з особливо шкідливими умовами праці за списком №1 окремих періодів роботи та періоду проходження строкової військової служби;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період навчання у вищому навчальному закладі Донецькому політехнічному інституті у період з 31.07.1985 року по 28.06.1987 року та з 08.06.1989 року по 31.07.1992 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу з особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період проходження строкової військової служби з 28.06.1987 року по 07.06.1989 року та періодів роботи у Шахтоуправлінні "Ясинівське" ВО по видобутку вугілля "Советськвугілля" з 26.06.1989 року по 02.08.1989 року, з 23.07.1990 року по 19.09.1990 року, з 05.12.1991 року по 08.03.1992 року, на ДП Шахта "Кіровська" з 06.08.1992 року по 30.10.1995 року, у ШБУ №3 ДВАТ "Трест Донецьквуглебуд" з 09.11.1995 року по 08.01.1999 року, на ДП "Шахта ім. М. Горького" з 09.01.1999 року по 31.12.1999 року, з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року, з 01.08.2003 року по 28.09.2004 року, на ДП "Шахта 4-21" з 01.01.2005 року по 19.07.2005 року, у TOB "СКС Константа" з 02.01.2007 року по 20.10.2008 року, на ВП "Шахта "Жовтневий рудник" ДП "ДВЕК" з 01.01.2011 року по 31.07.2014 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 24.10.2019 року №1385.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.10.2019 року позивач звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням управління від 30.10.2019 року №1385 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи відповідно до абз. 1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», так як на час звернення позивач не мав по досягненню 50 років 25 років страхового стажу, з них не менше 10 років пільгового стажу роботи безпосередньо на підземних роботах.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачем не взято до уваги довідки надані позивачем для підтвердження пільгового стажу у зв`язку з тим, що такі видані підприємствами, які знаходяться на непідконтрольній українській владі території. Тому управління не може вважати довідки достовірними до проведення перевірки на підприємстві.

Крім того, відповідно до індивідуальної відомості реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року, з 01.08.2004 року по 28.09.2005 року, з 01.01.2005 року по 19.07.2005 року, з 02.01.2007 року по 20.10.2008 року та з 01.01.2011 року по 31.07.2014 року у таблиці відомості про спеціальний стаж відсутні дані щодо проведення атестації робочих місць, а в період з 01.04.2014 року по 31.07.2014 року відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» за позивача.

Що стосується зарахування до пільгового стажу роботи періоду проходження строкової служби, відповідачем зазначено, що період строкової військової служби повинен зараховуватись до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову службу навчалась у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач на час призову на строкову службу 28.06.1987 року не навчався в професійно-технічному навчальному закладі та не працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на зазначене період служби в армії не підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи.

Відповідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-12 та Закон України «Про загальнообов`зкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 9 липня 2003 року.

Згідно з нормами статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно частини 1 статті 114 зазначеного Закону передбачено, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років б місяців на зазначених роботах.

Щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду служби в лавах Радянської Армії, що дає право дострокового виходу на пенсію на умовах визначених ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд зазначає наступне.

Відповідно до військового квитка сер. НОМЕР_2 , у період з 28.06.1987 року по 07.06.1989 року позивач проходив службу у лавах Радянської Армії, цей період складає 1 рік 11 місяців 10 днів.

Після демобілізації з лав армії, 26.06.1989 року позивача було прийнято у якості підземного ученика гірничого робочого повним робочим днем у шахті до Шахтоуправління «Ясинівське» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Советськвугілля», що підтверджується записом № 2-3 з трудової книжки серії НОМЕР_3 .

За вимогами пункту «в» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції.

Частиною 6 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вказано, що при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Правовідносини, які склались на час проходження військової служби повинні регулюватися законодавством колишнього СРСР, яке передбачає зарахування періоду проходження військової служби, а саме Положенням про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР № 590 від 3 серпня 1972 року (далі - Положення № 590).

Підпунктом «к» частини 1 та частиною 3 пункту 109 Положення № 590 встановлено, що при призначенні пенсії на пільгових умовах або в пільгових розмірах період служби в складі Збройних Сил СРСР прирівнюється за вибором особи, яка звернулася за пенсією, до роботи, яка передувала цьому періоду або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Тобто, зазначеним Положенням встановлено, що період служби в складі Збройних Сил СРСР зараховується до загального стажу роботи, а при призначені па пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсії робітникам, працюючим на підземних роботах, та на роботах з шкідливими умовами праці - періоди, зазначені в підпункті "к" прирівнюється по вибору заявника до роботи, яка передувала цьому періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Пунктом 3 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.1 1.2005р.№ 383. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р. за №1451/1 1731 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», зазначено, що «при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Оскільки, після демобілізації з лав армії, позивач працював на підземних роботах за професією, яка віднесена до робіт зі шкідливими умовами праці на підприємстві Шахтоуправління «Ясинівське» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Советськвугілля», за професією ученика гірничого робочого з повним робочим днем під землею, що підтверджується записом трудової книжки, тому суд вважає, що відповідач повинен був зарахувати до пільгового стажу період проходження строкової військової служби позивача у період з 28.06.1987 року по 07.06.1989 року.

Щодо не зарахування управлінням окремих періодів роботи позивача до пільгового стажу через неналежне оформлення довідок наданих ним на факт підтвердження роботи у спірні періоди, а саме не взяття до уваги довідок про пільговий характер роботи з підприємств, які знаходиться на території, що тимчасово не контролюється українською владою, суд зазначає.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення закріплене і в Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.199» року за № 637 (далі Порядок підтвердження наявного трудового стажу), в п.1 якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 20 зазначеного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, приписи законодавства встановлюють, що записи у трудовій книжці підтверджують спеціальний стаж, а уточнюючі довідки підтверджують такий стаж тільки коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

З поданням заяви про призначення пенсії, на підтвердження свого трудового стажу на підземних роботах, позивач надав до управління трудову книжку НОМЕР_4 , яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а також довідки уточнюючі особливий характер роботи та умови праці по періодам роботи на підприємствах: Шахта «Кіровська», ШБУ №3 ДВАТ «Трест Донецьквуглебуд», ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «ДВЕК», ТОВ «СКС Константа», ДП «Шахта 4-21», а також копії наказів про проведення атестації робочого місця.

З трудової книжки вбачається, що записи по періодах трудової діяльності позивача містять всі необхідні дані, а саме дату прийняття на роботу, зазначення професії (із зазначенням, що у вказаний період я був зайнятий на цих посадах повний робочий день в шахті чи під землею), номер та дату наказів про прийняття, переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб та печатку.

Всі періоди які зазначені в відповідних записах трудової книжки та в доданих довідках про особливий характер роботи зазначені професії відносяться до Списку №1 та пройшли атестацію робочого місця.

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру чи наказ про атестацію робочих місць може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» .

Спірні періоди відповідачем не зараховано до пільгового стажу через те, що підприємства, на яких позивач працював, знаходяться на непідконтрольній українській владі території, а тому видані таким підприємством уточнюючі довідки про пільговий характер роботи визнані недійсними, а тому і не визнаються відповідачем та частково зараховуються за даними з індивідуальної відомості про застраховану особу (ф. ОК-5), а саме у період з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, з 01.01.2002 року по 31.07.2003 року, з 01.10.2004 року по 31.12.2004 року, з 18.08.2005 року по 31.12.2006 року, з 01.11.2008 року по 31.10.2010 року.

Одночасно, неможна погодитись з відповідачем щодо часткового зарахування окремих періодів роботи до пільгового стажу, у період роботи з 27.10.2008 року по 24.02.2015 року, на підприємстві ВП «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «ДВЕК», яке звітувало до територіального органу ПФУ, що підтверджується з відомості про застраховану особу та має інформацію про заробітну плату та містить відомості по спеціальному стажу включно по 31.07.2014 року та підтверджується довідкою про особливі умови праці, копією наказу про атестацію робочого місця на відповідному підприємстві № 577к від 15.10.2008 року та №651 від 15.10.2009 року та записом у трудовій книжці за №№28-32.

Що стосується доводів відповідача про те, що довідки, видані на тимчасово окупованій території, не можуть бути взяті до уваги, то на думку суду вони є безпідставними, оскільки документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, оскільки вказана обставина не може слугувати підставою порушення прав громадян України на пенсійне забезпечення, що відповідає правозастосовній практиці в частині застосування так званих "намібійських винятків" Міжнародного суду ООН.

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Зокрема ст. 9 Закону України 1207 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» має частину, яка передбачає, що встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Тобто в контексті даної справи є цілком прийнятним взяття до уваги спірних довідок підприємств, які діють на непідконтрольній території з метою забезпечення права позивача на соціальний захист.

В свою чергу, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.08.2018 року (справа №175/4336/16-а), від 25.09.2018 року (справа №242/65/17), від 11.07.2019 року (справа №423/1156/17).

Суд також не може погодитись з посиланням відповідача на неможливість проведення перевірки достовірності документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

За положенням ч. Зет. 44 Закону № 105 8-ІУ передбачено право відповідача на проведення перевірки. Згідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 07.07.2014 р. № 13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, за вимогами чинного законодавства, неможливість проведення перевірки правомірності видачі довідки не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці.

Одночасно, до страхового стажу позивача управлінням не враховано період навчання в учбовому закладі у зв`язку з тим, що неможливо вчитися на денному відділенні у продовж 7 років, а саме з 1985 року по 1992 рік.

Слід зауважити, що відповідно до записів в трудовій книжці №№ 10 -12, копії диплома про вищу освіту та копії військового квитка у період з 31.07.1985 року по 28.06.1987 року та з 08.06.1989 року по 31.07.1992 року, позивач дійсно навчався у Донецькому політехнічному інституті, а у період з 28.06.1987 року по 07.06.1989 року проходив строкову військову службу в лавах Радянської армії, а отже відповідно до пункту "д" частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідний період підлягає зарахуванню до стажу роботи.

Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Оскільки позивач звернувся з заявою до відповідача про призначення пенсії №1385 від 24.10.2019 року, то відповідно до вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у нього виникло право на призначення пенсії з дати подання відповідної заяви, тобто з 24.10.2019 року.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 139, 242, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області(, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №1385 від 30.10.2019 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання у вищому навчальному закладі Донецькому політехнічному інституті у період з 31.07.1985 року по 28.06.1987 року та з 08.06.1989 року по 31.07.1992 року.

Зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 з особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період проходження строкової військової служби з 28.06.1987 року по 07.06.1989 року та періодів роботи у Шахтоуправлінні "Ясинівське" ВО по видобутку вугілля "Советськвугілля" з 26.06.1989 року по 02.08.1989 року, з 23.07.1990 року по 19.09.1990 року, з 05.12.1991 року по 08.03.1992 року, на ДП Шахта "Кіровська" з 06.08.1992 року по 30.10.1995 року, у ШБУ №3 ДВАТ "Трест Донецьквуглебуд" з 09.11.1995 року по 08.01.1999 року, на ДП "Шахта ім. М. Горького" з 09.01.1999 року по 31.12.1999 року, з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року, з 01.08.2003 року по 28.09.2004 року, на ДП "Шахта 4-21" з 01.01.2005 року по 19.07.2005 року, у TOB "СКС Константа" з 02.01.2007 року по 20.10.2008 року, на ВП "Шахта "Жовтневий рудник" ДП "ДВЕК" з 01.01.2011 року по 31.07.2014 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 24.10.2019 року №1385.

Стягнути за рахунок бюджетних Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк оскарження підлягає застосуванню з урахуванням приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID - 2019)» від 30.03.2020 року №540.

Суддя Г.П. Бабаш