Справа № 420/48/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/48/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце проживання: 67771, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Біленьке) до Державного реєстратора Білгород-Дністровської міської ради Крижанівської Г.А. (адреса: 67770, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Єврейська 21) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов військова частина НОМЕР_1 до Державного реєстратора Білгород-Дністровської міської ради Крижанівської Г.А. про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив про те, що відповідно до п. 5 положення проЄДРПОУ, присвоєнняідентифікаційних кодів ЄДРПОУ суб`єктам, відомості що становлять державну таємницю, здійснюється центральними органами виконавчої влади, яким Держкомстандарт передає ці коди для ведення відомчого обліку. Крім цього, ведення відомчого обліку військових частин в Міністерстві оборони України здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про державну таємницю", наказу Служби безпеки України від 12.08.2005 року № 440 "Про затвердження Зводу відомостей, що становлять державну таємницю". Підставою для звернення військової частини НОМЕР_1 до Одеського окружного адміністративного суду з позовом є відмова Державного реєстратора Білгород-Дністровської міської ради у скасуванні запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців.

Ухвалою суду від 08.01.2020 року відкрито провадження по справі зі правилами спрощеного позовного провадження.

Під час розгляду справи суддею встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160 КАС України, а саме: заявлено вимогу, яка не відповідає заявленому суб`єктному складу (відповідачу), а тому, ухвалою суду від 27.02.2020 р. вказану позовну заяву залишено без руху.

23.03.2020 р. позивач усунув недоліки, які стали підставою залишення позову без руху.

Ухвалою суду від 30.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно ст. 162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі направлено на адресу відповідача 30.03.2020 р. засобами поштового зв`язку, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту «Укрпошта» про здійснення поштового відправлення з трекінгом Одеса ЦОКК 651. Згідно вказаного витягу відправлення не вручене 21.04.2020 р. під час доставки.

Дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , Дата державної реєстрації: 27.05.1998 р., Дата запису: 19.09.2017 р., Номер запису: 1 003584.

На виконання вимог телеграм №2393/4/511 від 09.06.2018 року Оперативного Командування «Південь», командуванням Сухопутних військ Збройних Сил України проведено звірку з Головним управлінням майна та ресурсів щодо результатів виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань органів військового управління, які всупереч вимогам чинних нормативно-правових актів зареєстровані в ЄРД через місцевих державних реєстраторів, що призводить до порушень у сфері збереження державної таємниці.

Розпорядженням начальника штабу - першого заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 28.04.2018 №116/2/2/6010, розпорядженням начальника штабу - першого заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.06.2018 №116/2/2/7919, розпорядженням начальника штабу - першого заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 09.11.2018 №116/2/2/15531, розпорядження начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_4 від 06.06.2018 року №2393/4/266, військову частину НОМЕР_1 зобов`язано вжити заходів щодо виключення інформації про військову частину НОМЕР_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

03.12.2018 року за вихідним №1635 військовою частиною НОМЕР_1 направлено лист до Центру з надання з адміністративних послуг Білгород- Дністровської міської ради з проханням виключити інформацію про військову частину НОМЕР_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

18.12.2018 року на адресу військової частини надійшов лист за вх. № 518 від Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про відмову у задоволенні вимог у зв`язку з відсутністю законних підстав.

13.05.2019 року за вихідним №828 військовою частиною НОМЕР_1 повторно направлено лист до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації з проханням виключити інформацію про військову частину НОМЕР_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

03.06.2019 року на адресу військової частини надійшов лист за вхідним № 212 від Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про відмову у задоволенні наших вимог у зв`язку з відсутністю законних підстав. Також запропоновано звернутись до суду із зазначеним питанням.

Відповідно до п. 4 ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" № 755-IV від 15 травня 2003 року (далі - Закон № 755-IV) державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 3 Закону № 755-IV (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних правовідносин) визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з частиною 1 статті 9 вказаного Закону № 755-IV, відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: 1) відповідних заяв про державну реєстрацію; 2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; 3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 вказаного Закону, відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону № 755-IV, відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Згідно ч.1 ст. 25 вказаного вище Закону, державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: 1) документів, що подаються заявником для державної реєстрації; 2) судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження рішення суду, на підставі якого вчинено реєстраційну дію; 3) рішень, прийнятих за результатами оскарження в адміністративному порядку відповідно до статті 34 цього Закону.

Порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає: 1) заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника); 2) прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі; 3) виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі; 4) внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру; 5) перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 6) перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації; 7) прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об`єднання; 8) проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 9) формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів виписки, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів; 10) видача за бажанням заявника виписки з Єдиного державного реєстру у паперовій формі за результатами проведеної реєстраційної дії (у разі подання заяви про державну реєстрацію у паперовій формі). Виписка з Єдиного державного реєстру у паперовій формі надається з проставленням підпису та печатки державного реєстратора (частина 2 статті 25 Закону № 755-IV).

Щодо посилань представника позивача на те, що наразі в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про організацію (види діяльності) та дислокацію (юридична адреса) військової частини НОМЕР_1 , що суперечить ч.1 ст. 8 Закону України "Про державну таємницю", оскільки такі відомості становлять державну таємницю, суд вказує на наступне.

Певна інформація у сфері оборони може бути віднесена до державної таємниці, але це здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про державну таємницю" від 21.01.1994 року № 3855-ХІІ (далі - Закон № 3855-ХІІ), який передбачає певну процедуру віднесення інформації до державної таємниці шляхом прийняття державним експертом з питань таємниць рішення про віднесення категорії відомостей або окремих відомостей до державної таємниці з установленням ступеня їх секретності шляхом обґрунтування та визначення можливої шкоди національній безпеці України у разі розголошення цих відомостей, включенням цієї інформації до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, та з опублікуванням цього Зводу, змін до нього.

Тому вирішувати питання про те, які відомості відносяться до державної таємниці має не позивач, а державний експерт з питань таємниць, яким є посадова особа, уповноважена здійснювати відповідно до вимог цього Закону віднесення інформації до державної таємниці у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, зміни ступеня секретності цієї інформації та її розсекречування. Втручання в діяльність державного експерта з питань таємниць особи, якій за посадою його підпорядковано, не допускається.

Статтею 10 Закону № 3855-ХІІ передбачено, що віднесення інформації до державної таємниці здійснюється мотивованим рішенням державного експерта з питань таємниць за його власною ініціативою, за зверненням керівників відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій чи громадян. Державний експерт з питань таємниць відносить інформацію до державної таємниці з питань, прийняття рішень з яких належить до його компетенції згідно з посадою. У разі, якщо прийняття рішення про віднесення інформації до державної таємниці належить до компетенції кількох державних експертів з питань таємниць, воно за ініціативою державних експертів або за пропозицією Служби безпеки України приймається колегіально та ухвалюється простою більшістю голосів. При цьому кожен експерт має право викласти свою думку. Інформація вважається державною таємницею з часу опублікування Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, до якого включена ця інформація, чи зміни до нього у порядку, встановленому цим Законом.

Звід відомостей, що становлять державну таємницю, формує Служба безпеки України на підставі рішень державних експертів з питань таємниць. Зазначений Звід та зміни до нього набирають чинності з моменту опублікування в офіційних виданнях України. Зміни до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, вносяться не пізніше трьох місяців з дня одержання Службою безпеки України відповідного рішення державного експерта з питань таємниць (стаття 12 Закону № 3855-ХІІ).

Відповідно до пункту 1.4.4 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом Служби безпеки України № 440 від 12.08.2005 відомості про діючі або перспективні: бойовий склад, організаційно-штатну структуру, дислокацію, систему охорони, оборони, чисельність особового складу військових частин (установ) на мирний час (за винятком відомостей про дійсне найменування з`єднань, військових частин, установ (організацій) ЗС, військових навчальних закладів, а також їх місце розташування із зазначенням населених пунктів та географічних координат і їх підпорядкованості, відомостей про загальну штатну чисельність військовослужбовців за штатом мирного часу, озброєння та військову техніку, які надаються державам-учасницям відповідно до прийнятих Україною міжнародних зобов`язань за Договором про звичайні збройні сили в Європі, Віденським документом 2011 року про заходи зміцнення довіри та безпеки та Глобальним обміном воєнною інформацією, а також відомостей щодо військових навчальних закладів, квартирно-експлуатаційних органів, військових представництв, закладів культури та спортивних закладів) становлять державну таємницю. Позивача не надано доказів внесення державним реєстратором відомостей до Єдиного державного реєстру про військову частину НОМЕР_1 , що становлять державну таємницю.

Щодо доводів позивача, про віднесення відомостей про військову частину НОМЕР_1 відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про державну таємницю", пункту 1.4.4 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 серпня 2005 року №440, становлять державну таємниці, у зв`язку з чим підлягають видаленню з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про державну таємницю", пункту 1.4.4 Зводу № 440 відомості про організаційно-штатну структуру, дислокацію, систему охорони, оборони, чисельність особового складу військових частин (установ) Збройних Сил України на мирний час, а також їх підпорядкованості становить державну таємницю.

Частиною шостою статті 5 Закону України "Про державну таємницю" забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

Крім того, частиною п`ятою статті 5 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що відомості про особовий склад Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, а також про осіб, які співпрацюють або раніше співпрацювали на конфіденційній основі із Силами спеціальних операцій Збройних Сил України, становлять державну таємницю і підлягають захисту відповідно до Закону України "Про державну таємницю".

Згідно з положеннями статті 15 Закону України "Про державну таємницю" засекречування матеріальних носіїв інформації здійснюється шляхом надання на підставі Зводу відомостей, що становлять державну таємницю (розгорнутих переліків відомостей, що становлять державну таємницю), відповідному документу, виробу або іншому матеріальному носію інформації грифа секретності посадовою особою, яка готує або створює документ, виріб або інший матеріальний носій інформації. Засекречування документів здійснюється лише в частині відомостей, що становлять державну таємницю. У разі подання запиту на документ, частина якого засекречена, доступ до такого документа забезпечується в частині, що не засекречена.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що забезпечення охорони державної таємниці покладається на керівників відповідних органів. При цьому, у разі віднесення конкретної інформації до державної таємниці, у тому числі на підставі Зводу відомостей, така інформація, носії інформації підлягають засекречуванню у встановленому порядку.

Судом встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 направлено лист від 13.05.2019 року за вих. №828 до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації з проханням виключити інформацію про військову частину НОМЕР_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, на що отримано відповідь від 03.06.2019 року з відмовою з посиланням на те, що скасування реєстраційних дій на підставі листів або заяв в Єдиному реєстрі законодавством не передбачено.

Так, статтею 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік документів, які подаються юридичною особою для державної реєстрації створення, припинення юридичної особи, внесення змін до відомостей про юридичну особу у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, виділу юридичної особи, припинення юридичної особи в результаті її реорганізації або ліквідації. Разом з тим, такої дії, як виключення інформації з ЄДР Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" не передбачено.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі №820/3552/18 та виклав їх у постанові від 20.11.2019 р., а тому суд не вбачає підстав для відступу від вказаної правової позиції.

З огляду на встановлене суд дійшов висновку про те, що відмова державного реєстратора у скасуванні запису на підставі листа військової частини НОМЕР_1 є правомірною.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позову, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову військова частина НОМЕР_1 до Державного реєстратора Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Крижанівської Г.А. про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Токмілова Л.М.

.