Справа № 540/625/20
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/625/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання призначити виплату пенсії за віком,

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), в якому просив зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 29.09.2017 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії), відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на протиправність відмови у призначенні пенсії з підстав невідповідності документу, що посвідчує особу позивача, вимогам законодавства, а саме: ненадання належним чином завірених копій документів, необхідних для призначення пенсії; ненадання позивачем документів уповноваженого органу Російської Федерації про те, що йому не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території АРК та м. Севастополя. Також позивач наголошував на тому, що при зверненні за призначенням пенсії ним було дотримано вимоги Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1.

Ухвалою від 13.03.2020 року Херсонський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі та ухвалив слухати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до приписів ст. 263 КАС України.

31.03.2020 року ГУ ПФУ в Херсонській області подало до суду відзив на позовну заяву в якому, зокрема наголошує на тому, що позивачем при зверненні до органу Пенсійного фонду було не дотримано вимог чинного законодавства, а тому відповідачем правомірно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. З урахуванням викладеного, у відзиві ГУПФ в Херсонській області просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 263 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є громадянином України, який на даний час проживає в державі Ізраїль, АДРЕСА_1 .

Факт українського громадянства позивача було встановлено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду, ухваленою 21.08.2018 року по справі №821/862/18.

29.09.2017 року позивач, через свого представника на підставі нотаріально посвідченої та апостильованої довіреності звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Разом із заявою було подано особисту декларацію у відповідності до пп. 6 п. 2.1 Розділу ІІ Порядку, затвердженого ПППФУ від 25.11.2005 року № 22-1.

До заяви ОСОБА_1 додав: копію довіреності, копію паспорту, копію трудової книжки, копію диплому про навчання № НОМЕР_1 від 01.07.1975 року та НОМЕР_2 від 14.06.1980 року, копію довідки про проходження навчання від 14.06.1980 року, оригінал апостильованої заяви про призначення пенсії.

Листом від 04.10.2017 року № 2270/02 Генічеське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області (правонаступником якого є ГУ ПФУ у Херсонській області) відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії з посиланням на порушення заявником порядку звернення з відповідною заявою, встановленого Порядом, затвердженим ПППФУ від 25.11.2005 року № 22-1. Зокрема, УПФУ зазначило, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон не є документом, передбаченим п. 2.9 Порядку, а лише дає право на виїзд з України та в`їзд на її територію та посвідчує громадянина України під час перебування за межами України. Також, зазначено, що ОСОБА_1 або його представник мають звернутися до пенсійного органу з оригіналами документів.

Рішенням Генічеського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області № 30 від 30.10.2017 року відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , в якому зазначено, що рішення про призначення пенсії може бути прийнято відповідним управлінням Фонду у районі, місті, районі у місті за місцем проживання (реєстрації) заявника в Україні та за умови особистого звернення заявника або його уповноваженого представника та надання заяви установленої форми разом з документами, необхідними для призначення пенсії.

30.11.2017 року позивач через свого представника на підставі нотаріально посвідченої та апостильованої довіреності повторно звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, до якої, серед іншого, додано: довіреність, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, трудову книжку та ідентифікаційний номер.

Листом від 11.12.2017р. № 3907/02 Генічеське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області знову відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії з посиланням на порушення заявником порядку звернення з відповідною заявою, встановленого Порядом № 22-1. Зі змісту вказаного листа слідує, що підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком є аналогічними підставам, зазначеним в листі від 04.10.2017р. № 2270/02.

Наведена відмова була оскаржена позивачем у судовому порядку, за результатами якого 21.08.2018 року Одеським апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову по справі №821/862/18, якою відповідача зобов`язано розглянути заяви позивача від 29.09.2017 року та від 30.11.2017 року з прийняттям за результатами їх розгляду відповідного рішення з урахуванням висновків суду.

11.12.2018 року представником позивача надіслано до відповідача вимогу про добровільне виконання наведеного судового рішення.

Листом від 20.12.2018 року за № 13185/03-01 позивачу повідомлено, що рішення суду апеляційної інстанції виконано, тим самим розглянуто його заяви про призначення пенсії від 29.09.2017 року та від 30.11.2017 року. За результатами розгляду ГУ ПФУ в Херсонській області дійшло висновку, що позивачем порушено порядок звернення до органу ПФУ із відповідною заявою, а саме не дотримано вимоги, встановлені приписами статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку, затвердженого ПППФУ від 25.11.2005 року № 22-1. Наявність порушень пояснюється встановленням наступних обставин: документ, що посвідчує особу позивача не відповідає Порядку, затвердженому ПППФУ від 25.11.2005 року № 22-1; надані копії документів, необхідних для призначення пенсії, не завірені належним чином; не надано документів уповноваженого органу Російської Федерації на підтвердження того, що позивачу не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території АРК та м. Севастополя.

Листом від 20.12.2018 року за № 3090/02-04 ГУ ПФУ в Херсонської області повідомило позивачу про відмову в призначенні пенсії з посиланням на порушення заявником порядку звернення з відповідною заявою. Зі змісту вказаного листа слідує, що підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком є аналогічними підставам, зазначеним в листі від 20.12.2018 року за №13185/03-01.

Наведена відмова також була оскаржена позивачем у судовому порядку, за результатами якого 03.07.2019 року Херсонським окружним адміністративним судом ухвалено рішення по справі №540/1094/19, якою відповідача зобов`язано розглянути по суті заяви позивача від 29.09.2017 року та від 30.11.2017 року про призначення пенсії, з перевіркою наявності у ОСОБА_1 права не її призначення та виплату, з прийняттям за результатами їх розгляду відповідного рішення з урахуванням висновків суду.

Листом від 28.01.2020 року за № 322/03-04 позивачу відмовлено у призначені пенсії з тих самих підстав, що і раніше, а саме, що позивачем порушено порядок звернення до органу ПФУ із відповідною заявою, а саме не дотримано вимоги, встановлені приписами статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку, затвердженого ПППФУ від 25.11.2005 року № 22-1; надані копії документів, необхідних для призначення пенсії, не завірені належним чином; у позивача відсутній страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, а саме в трудовій книжці є запис про службу в лавах ВМФ СРСР з 1975 року по 1990 рік, підстава військовий квиток НОМЕР_3 , однак в трудовій книжці відсутнє посилання на дату військового квитка та відсутні дата призову та звільнення із служби, в зв`язку із чим підстав для зарахування зазначеного періоду при обчисленні страхового стажу немає.

Позивач, вважаючи протиправною відмову у призначенні пенсії за віком звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, суд зазначає, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом 1 частини першої та частини четвертої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 45 Закону №1058-IV визначаються строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії. При цьому, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія, з урахуванням положень статті 29 цього Закону, призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня; пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права; пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Суд зазначає, що пенсія за віком, за вислугу років та інші форми соціального захисту зумовлені певними особливостями, а саме, призначаються у зв`язку з попередньою трудовою діяльністю (працею) особи, ґрунтуються на примусовому вилучені (крім податків із заробітної плати) з боку держави частини коштів для гарантування функціонування системи пенсійного забезпечення, передбачають безумовний та безстроковий обов`язок держави забезпечувати утримання особи у старості, враховуючи, в тому числі, фінансові можливості такої держави, а також право встановлювати особливі умови для отримання таких форм соціального захисту, які, за будь-яких умов не повинні суперечити самій суті відповідного права, бути справедливими та недискримінаційними.

Згідно чинної на момент первинного звернення позивача із заявою про призначення пенсії постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2014 р. за № 804/25581) органами, що здійснюють пенсійне забезпечення та надання соціальних послуг особам, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя визначено:

Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - щодо пенсійного забезпечення осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей) або згідно з міжнародними договорами України з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

Генічеське об`єднане управління Пенсійного фонду України та Скадовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області - щодо осіб, які отримують пенсію відповідно до інших законодавчих актів.

В подальшому, згідно внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 09.07.2018 року №14-1 змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-4, органом, що здійснює пенсійне забезпечення та надання соціальних послуг особам, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1.

Згідно п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Пенсійного фонду про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Згідно п.2.23 Порядку №22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Отже, чинним законодавством чітко встановлено, що для призначення пенсії документи, якими підтверджується стаж, вік та заробітна плата, подаються до територіального органу ПФУ тільки в оригіналах (на відміну від поновлення вже призначеної пенсії певній категорії осіб, яке здійснюється за документами, наявними у матеріалах пенсійної справи та не вимагає подання оригіналів відповідних документів).

Таким чином, реалізація гарантованого права громадянам щодо призначення пенсії відбувається за заявочним принципом.

Як вже зазначалось, Порядком №22-1 встановлено, що на підтвердження права на пенсію особи мають подати органу визначений чинним законодавством пакет документів, на підставі яких пенсійний орган перевіряє заявлене ними право.

Відмовляючи ОСОБА_1 листом від 28.01.2020 року № 322/03-04 в призначенні пенсії, відповідачем, зазначено, що розглянуто питання про призначення пенсії позивачу за заявами від 29.09.2017 р. та від 30.11.2017 з урахуванням рішень суду та дійшов висновків, що оскільки за заявою від 29.09.2017 року заявником не дотримано встановленого порядку, а за заявою від 30.11.2017 року відсутній необхідний страховий стаж 15 років, підстав для призначення пенсії ОСОБА_1 немає.

Суд критично ставиться до таких доводів відповідача, оскільки матеріалами справи підтверджено, що при зверненні із заявою від 29.09.2017 року представником позивача було надано в оригіналах, серед іншого, посвідчення особи, трудову книжку та ідентифікаційний номер. Крім того, що разом із заявою від 30.11.2017 року відповідні документи було подано позивачем в оригіналах, що встановлено рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17.07.2018 року по справі №821/682/18.

Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Більше того, пунктом 1.7 Порядку №22-1 встановлено, що у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

В порушення вказаної норми ГУ ПФУ в Херсонській області не надало позивачу часу для надання документів, які, на думку пенсійного органу, були оформлені не належним чином, а також на підтвердження страхового стажу, а направило позивачу листи про відмову в призначенні пенсії.

Стосовно посилань відповідача, що в трудовій книжці позивача є запис про службу в лавах ВМФ СРСР з 1975 року по 1990 рік, підстава військовий квиток НОМЕР_3 , однак у зв`язку із тим, що в трудовій книжці відсутнє посилання на дату військового квитка та відсутні дати призову та звільнення із служби, підставі для зарахування зазначеного періоду при обчисленні страхового стажу немає, суд зазначає, що частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Крім того, пунктом 4.2 Порядку №22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями збирати необхідні для розгляду заяви особи (у тому числі щодо призначення пенсії) документи.

Проте, до суду ГУ ПФУ в Херсонській області не надано доказів вчинення будь-яких дій, спрямованих на встановлення наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії, зокрема, направлення запитів щодо отримання інформації стосовно дати призову та звільнення зі служби ОСОБА_1 в лавах ВМФ СРСР з 1975 р. по 1990 р., а тому посилання відповідача на відсутність документів, що підтверджують час служби у складі Збройних Сил України є недоречними.

З урахуванням викладеного суд вважає безпідставними посиланння ГУ ПФУ в Херсонській області в рішенні №30 від 30.11. 2017 року та № 52 від 03.12.2019 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , а також в листах від 20.12.2018 року № 13185/03-01 та № 3090/02-04, № 322/03-04 від 28.01.2020 на недотримання позивачем вимог ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, при зверненні із заявою про призначення пенсії.

Аналізуючи вище наведене, суд дійшов до висновку, що обчислення відповідачем страхового стажу без зарахуванням служби в лавах ВМФ СРСР з 1975 р. по 1990 р. є протиправним.

Разом з тим, оскільки відповідачем не вчинено всіх дій для призначення пенсії позивачу, у тому числі із дослідженням страхового стажу, суд вважає передчасними вимоги про зобов`язання органу пенсійного фонду призначити і нарахувати у встановленому порядку пенсії, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

При цьому, адміністративний суд не може підміняти інші органи державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до виключної компетенції таких органів, зокрема, щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області призначити пенсію позивачу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку, суд вважає за необхідне, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у справі, вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути подані представником ОСОБА_1 заяви про призначення пенсії по суті, а саме вирішити питання щодо наявності/відсутності у позивача права на призначення йому пенсії, з прийняттям за результатами такого розгляду відповідного рішення.

При цьому, слід зауважити, що надання суб`єктом владних повноважень відмови з аналогічних підстав, що перевірялися у межах розгляду даної судової справи, не буде вважатися належним виконанням судового рішення та нестиме негативні наслідки, передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приймає рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Так, позивачем при поданні адміністративного позову було сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 60794 від 05.03.2020 року. З огляду на те, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку щодо стягнення судового збору з відповідача в розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , держава Ізраїль, АДРЕСА_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) про зобов`язання призначити виплату пенсії за віком - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) розглянути заяву від 07.05.2019 року ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , держава Ізраїль, АДРЕСА_1 ), щодо призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , держава Ізраїль, АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять грн. 40 копійок), шляхом безспірного списання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", від 02.04.2020 року Розділ VІ Прикінцевих положень КАС України доповнено п. 3 відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Д.К. Василяка

кат. 112010200