Справа № 186/446/20
Суддя: Янжула С. А.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/446/20
Провадження №2-а/0186/26/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м.Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Янжула С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Матвієнка Андрія Миколайовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 30 березня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

03 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Матвієнка Андрія Миколайовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 30 березня 2020 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 березня 2020 року о 12:36 годині по вул.Дніпровська, м.Павлограда, Дніпропетровської області відповідач виніс відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК №2317802, якою визнано його винним у вчиненні правопорушення по ч.1 ст.126 КУпАП за те, що він в м.Павлограді керував транспортним засобом "BMW" без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1.г ПДР України.

Вважає постанову незаконною, оскільки його зупинив відповідач, не пояснюючи причину зупинки, попросив надати посвідчення водія, документи на транспортний засіб та поліс. Перші два документи він надав та пояснив, що є учасником бойових дій, а тому звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Правил дорожнього руху не порушував, постанова не відповідає вимогам закону.

Просить суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2317802 від 30 березня 2020 року.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає позов необґрунтованим, оскільки 30 березня 2020 року на маршруті патрулювання по вул.Дніпровська, м.Павлограда, ним, приблизно о 12:30 годині, згідно ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію" було зупинено автомобіль "BMW" д/н НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився позивач, під час перевірки документів останній не надав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, мотивуючи це тим, що він нібито має пільгу, як учасник бойових дій, але не надав жодного підтверджуючого документу, таким чином, вчинив адміністративне правопорушення по ч.1 ст.126 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення. Просить в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Як встановлено судом, відносно позивача 30 березня 2020 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2317802, згідно якої, 30 березня 2020 року о 12:36 годині, по вул.Дніпровська, 6, м.Павлограда, Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем "BMW" д/н НОМЕР_1 , при цьому, водій не мав при собі діючого договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, чим порушив п.2.1.г ПДР.

На підставі даного порушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Таким чином, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тобто, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників поліції пред`являти для перевірки страховий поліс лише у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до положень п. 21.2, п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат) який пред`являється посадовим особам відповідних підрозділів Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод та органам Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України, на їх вимогу.

Оскільки процедура передачі водійських документів і страхового полісу чітко розмежована, випадки, коли виникає обов`язок пред`являти поліс, відрізняють від випадків, коли виникає обов`язок пред`являти «посвідчення водія» та реєстраційні документи на транспортний засіб.

Стороною відповідача наразі не доведено те, що обставини передбачали обов`язкове пред`явлення поліцейському страхового полісу (сертифікату) позивачем.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

З досліджених матеріалів справи не вбачається доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху.

Крім того, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 05 червня 2018 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Згідно п.13.1 ст.13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Ураховуючи викладене відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, хоча за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності дій з боку відповідача, встановлені в судовому засіданні обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30 березня 2020 року серії ЕАК №2317802 є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суддя

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Матвієнка Андрія Миколайовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 30 березня 2020 року - задовільнити.

Скасувати постанову серії ЕАК №2317802 від 30 березня 2020 року, винесену поліцейським Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Матвієнком Андрієм Миколайовичем відносно ОСОБА_1 , згідно якої останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.126 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.А.Янжула.