Справа № 815/6602/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2020 року

Київ

справа №815/6602/15

адміністративне провадження №К/9901/19274/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства «Маллаті» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2015 року (суддя Завальнюк І.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року (судді: Кравець О.О. (головуючий), Домусчі С.Д., Коваль М.П.) у справі № 815/6602/15 за позовом Приватного підприємства «Маллаті» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Приватне підприємство «Маллаті» (далі - позивач, ПП «Маллаті») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - відповідач, контролюючий орган, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області) про скасування податкових повідомлень-рішень від 17.08.2015 № та № , від 13.11.2015 № та № .

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 17.08.2015 № та № , від 13.11.2015 № та № були прийняті контролюючим органом всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки відповідач зробив висновки про порушення позивачем чинного податкового законодавства не обґрунтовані посиланням на відповідні обставини, а господарські операції позивача з контрагентами мали реальний характер, що підтверджується належними первинними документами.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 17.08.2015 № та № , від 13.11.2015 № та № діяв у межах та у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки відповідачем було доведено порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ПП «Маллаті» подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПП «Маллаті» у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в період з 29.05.2015 по 13.07.2015, на підставі наказу від 24.04.2015 № 152 та направлень на перевірку від 28.05.2015, співробітниками ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області була проведена планова документальна перевірка ПП «Маллаті» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014. ПП «Маллаті» було проінформовано про проведення перевірки повідомленням від 24.04.2015 № 57/15-54-22-01 та наказом ДПІ у Суворовському районі Одеської області Державної податкової служби від 24.04.2012 № 319 «Про проведення виїзної документальної перевірки», які було направлено на податкову адресу позивача та отримано ПП «Маллаті». ПП «Маллаті» було проінформовано про проведення планової документальної перевірки повідомленням від 24.04.2015 № 57/15-54-22-01, яке під розписку разом із копією наказу було вручено 30.04.2015 головному бухгалтеру ПП «Маллаті» Дуднику Сергію Івановичу.

За результатами проведення вказаної перевірки контролюючим органом було складено акт від 20.07.2015 № 1596/15-54-22-02/32642097, яким було, зокрема, встановлено порушення позивачем положень п. 135.1, п. 135.2, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 137.1, п. 137.4, п. 137.10 ст. 137, пп. 138.1.1 п. 138.1 п. 138.2, п. 138.4, пп.138.8.1, п. 138.8, абз. «ґ» пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 713 323,00 грн та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2014 рік в сумі 1 195 600,00 грн; п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого завищено залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодуванню включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р. 24) в сумі 548 931,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.08.2015 № , яким ПП «Маллаті» збільшено суму грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 713 323,00 грн та застосовано штрафну санкцію в сумі 178 331,00 грн; № , яким зменшено суму від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 195 600,00 грн; № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 548 931,00 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ПП «Маллаті» оскаржило їх в адміністративному порядку, в результаті чого ГУ ДФС в Одеській області додатково визначено завищення від`ємного значення з податку на додану вартість в сумі 1 000,00 грн та скасовано податкове повідомлення-рішення за № в частині збільшення податку на прибуток на суму 4 076,00 грн і застосування штрафної санкції в розмірі 1 019,00 грн.

13 листопада 2015 року контролюючим органом з урахуванням рішення ГУ ДФС в Одеській області від 26.10.2015 № 2795/10/15-32-10-02-07 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 10 000,00 грн, та податкове повідомлення-рішення № (замість податкового повідомлення-рішення № ), яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 886 559,00 грн (основний платіж - 709 247,00 грн; штрафна санкція - 177 312,00 грн).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що висновок контролюючого органу про заниження показників, задекларованих ПП «Маллаті» у рядку 03.9 «Вартість товарів (робіт, послуг), безоплатно отриманих у звітному періоді в загальній сумі 338 200,00 грн, а саме: 4 квартал 2012 року - в сумі 142 200,00 грн та 1 квартал 2013 року - в сумі 196 000,00 грн, зроблений на підставі отриманих контролюючим органом від Торгово-промислової палати копій закупівельних актів: за № 83 - № 91 від 24.12.2012, згідно яких уповноважений від підприємства директор ОСОБА_10 закупав у продавців фізичних осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 горіх волоський у кількості 18 000 кг на суму 142 200,00 грн; за № 1 - № 14 від 18.02.2013, згідно яких уповноважений від підприємства директор ОСОБА_10 закупав у продавців фізичних осіб: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 товар в кількості 28 000 кг на суму 196 000,00 грн. Зазначене також було підтверджено: висновками про походження товару № ОС-00108 до Сертифікату № НОМЕР_1 , № ОС-01648 до Сертифікату № НОМЕР_2 , для складення яких проведені експертизи на підставі первинних документів (контрактів із Neuces Industriales S.A., Коста-Ріка, № 1-CR-2012 від 19.11.2012, Cagdas Kayisi Gida Insaat. Otomotiv Petrol. Nak. Ith. Ihr. San. Tic. L, Туреччина, № TR-2013 від 28.01.2013, специфікаціями № 1-CR від 19.11.2012, № TR 1 від 28.01.2013, інвойсами № 1-TR від 20.02.2013, № 1-CR від 24.12.2012, дорученнями на завантаження № 840 від 28.12.2012, № 839 від 27.02.2013, коносаментами № UA1261650 від 07.01.2013, т/х «Furth», № ARKODS від 03.03.2013; довідками, виданими Себинською сільською радою Миколаївської області, згідно з яким фізичні особи, в яких ПП «Маллаті» придбало товар, мають земельні ділянки для ведення садівництва та індивідуального сільського господарства; фітосанітарними сертифікатами, довідки про наявність виробничих потужностей для очищення волоського горіху від шкарлупи, заявками-деклараціями, які засвідчені особистим підписом директора ПП «Маллаті» ОСОБА_10 та печаткою підприємства, зазначено, що замовник підтверджує достовірність всіх документів, товар походить із України та відповідають вимогам про походження товару; замовник несе відповідальність за достовірність наданої інформації.

В ході проведення перевірки контролюючим органом не було виявлено первинних документів, які свідчили б про здійснення фінансово-господарських операцій по закупівлі волоських горіхів у фізичних осіб та оригіналів закупівельних актів у цей період. У зв`язку із зазначеним суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, щодо обґрунтованості доводів контролюючого органу наявності порушення ПП «Маллаті» вимог п. 135.1, п. 135.2, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 137.1, п. 137.4, п. 137.10 ст. 137 ПК України, в результаті чого занижено «Інші доходи», які відображаються у рядку 03.9 «Вартість товарів (робіт, послуг), безоплатно отриманих у звітному (податковому) періоді» додатку ІД до рядка 03 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства, через не включення до їх складу безоплатно отриманих товарів на суму 338 200,00 грн, так як укладання ПП «Маллаті» із фізичними особами закупівельних актів та отримання ПП «Маллаті» фітосанітарних сертифікатів, свідчить про отримання позивачем відповідних товарів, а належних та допустимих доказів розірвання чи визнання недійсними правочинів з придбання у фізичних осіб товару (горіх волоський) позивачем надано не було.

Також судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ПП «Маллаті» було придбано від контрагентів-постачальників ФГ ОСОБА_24 , ДП «Дослідне господарство «Реконструкція» Селекційно-Генетичного Інституту - Національного Центру Насіннєзнавства та Сортовивчення, ПП «Космополія», ФГ «Багами», ТОВ ім. Т.Г. Шевченка, ТОВ Фірма «Юпикс-Маркет ЛТД», ТОВ «Золотий Колос», ФОП ОСОБА_25 товар у вигляді соняшника, льону, горіхів волоських, ізюму, насіння (соняшника, гарбузове, фундука, маку, сушених яблук), на перевезення якого відсутні будь-які документи, зокрема, товарно-транспортні накладні від постачальників. Факт здійснення ПП «Маллаті» господарської операції не доведено належними та допустимими доказами, у тому числі відсутні товарно-транспортні накладні від постачальників, які б підтверджували факти поставок товару на адресу ПП «Маллаті». Крім того, згідно п. 3.3. договорів оплата за товар проводиться по факту завантаження товару на транспортний засіб, який, із врахуванням звичаю ділового обороту, в цьому випадку повинен був знаходитись у користуванні ПП «Маллаті».

Додаткові угоди до договорів № 12/10 від 12.10.2012, № 04/01 від 04.01.2012, № 07/12 від 07.12.2012, від 03.07.2013, № 07/06 від 07.06.2013, № 88 від 14.11.2011, № 12/09 від 12.09.2012 були надані ПП «Маллаті» тільки під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, а їх наявність на момент формування податкового кредиту та на час перевірки, або їх надання до контролюючого органу із запереченнями на акт перевірки (що передбачено положеннями пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України) не була доведена позивачем жодними належними та достатніми доказами.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що зберігання товару отриманого від зазначених постачальників відбувалося у складських приміщеннях ПП «Маллаті» у м. Одесі вул. Генерала Цвітаєва, 3/5 та у м. Миколаїв вул. Кировоградська, 23а. Під час перевірки надавалися договори оренди складських приміщень, укладених з ПП «Добриня» та ТОВ «Агропромсервис». На підтвердженням факту складського обліку товарів отриманих від постачальників надано журнал-ордер і відомість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за 01.04.2012 - 31.12.2014, який був наданий для огляду та дослідження в процесі перевірки, про що є посилання в акті перевірки. На рахунку бухгалтерського обліку Дт 28 «Товари на складі» обліковуються данні про придбаний товар. Однак, у ПП «Маллаті» відсутні будь-які документи щодо складського обліку товарів, передбаченого вимогами Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», а саме: договори складського зберігання товару, складські документи (подвійне складське свідоцтво, просте складське свідоцтво, складська квитанція, квитанція на зберігання), сертифікат на товар, аналіз якості та витрати, пов`язані з його проведенням, реєстр товару прийнятого на зберігання. До перевірки контролюючому органу також не були надані карантинні сертифікати на підкарантинний товар, умови перевезення і використання їх, тари та упаковки цих товарів, протокол випробування харчової продукції на визначення показників безпеки, вмісту токсичних елементів, пестицидів та на вміст генетично-модифікованих елементів на продукцію, отриману від контрагентів-постачальників.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ПП «Маллаті» у перевіряємому періоді придбало послуги по підбору персоналу на суму 5 000,00 грн (без ПДВ) на підставі договору із ФОП ОСОБА_26 від 16.07.2013 № 192 та роботи по скороченню нормативної санітарно-захисної зони на загальну суму 12 000,00 грн (в т.ч. ПДВ 2 000,00 грн) згідно договору із ТОВ «Науково-технічний центр проблем екології та природокористування» від 23.05.2013 № 31-03/13, витрати по яких було віднесено до складу витрат операційної діяльності. Однак, ПП «Маллаті» не було доведено факт здійснення господарської операції, оскільки акти прийому наданих послуг від 08.11.2013 № 2 на суму 5 000,00 грн та здачі-прийому науково-технічної продукції від 23.05.2013 б/н на суму 12 000,00 грн складені з порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999, а саме: відсутні обов`язкові реквізити (зміст господарської операції (в розділі «короткий опис науково-технічної продукції» - рядки не заповнено) та одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис (печатка ПП «Маллаті») або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції), а надання ПП «Маллаті» лише самих платіжних документів (рахунки, банківські виписки) та актів здачі-прийняття робіт не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту отримання послуг.

Крім того, на підтвердження виконання договору № 192 від 16.07.2013 ПП «Маллаті» надано вказаний акт № 2 про прийняття наданих послуг, в якому зазначено найменування робіт - підбір персоналу; кількість - 1; ціна - 5000; сума - 5000; виконавець - ОСОБА_27 ; наказ № 274-к від 09.09.2013 про прийняття ОСОБА_28 на роботу з 09.09.2013 на посаду менеджера ЗЕД з випробувальним строком на два місяці; заявку на підбір персоналу, з яких неможливо встановити, який обсяг робіт виконано та в чому вони полягають, сутність операції. На підтвердження виконання робіт по договору № 31-03/13 від 20.03.2013 ПП «Маллаті» надано акт здачі-прийому робіт від 23.05.2013, в якому зазначено, що науково-технічна продукція «Обґрунтування скорочення нормативної санітарно-захисної зони» відповідає умовам договору та технічного завдання. При цьому відсутній скорочений зміст науково-технічної продукції (відповідна графа не заповнена), а зазначена лише ціна (12 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 2 000,00 грн), яка сплачена як аванс.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з наказом ПП «Маллаті» від 18.04.2012 № 4-В «Про направлення у службове відрядження» директор ОСОБА_10 направляється у службове відрядження у м. Київ з метою участі у конференції «Food Master - 2012 Private Label» строком на 3 календарних дні, у періоді з 19.04.2012 по 21.04.2012 включно. ПП «Маллаті» включено до складу витрат вартість інформаційно-консультаційних послуг для участі у формі конференції від постачальника ТОВ «Трейдмастер Груп» 3 500,00 грн згідно з актом від 20.04.2012 № 499. Перевіряючими зазначено, що на ПП «Маллаті» відсутнє посвідчення про відрядження директора та будь-які інші документи щодо прийняття участі у вказаній конференції.

Також згідно з наказом на ПП «Маллаті» від 16.10.2012 № 8-3В направляються у службове відрядження до м. Парижу, Франція, для участі у виставці «SIAL 2012» на період з 18.10.2012 по 27.10.2012 працівники підприємства: директор ОСОБА_10, менеджер ОСОБА_30 , менеджер ОСОБА_31 . Відповідно до кошторису на витрати у відрядження підприємством встановлено витрати в іноземній валюті на одну особу: добові у розмірі 630 євро (1890 євро (19 594,98 грн х 3). Згідно договору від 09.04.2012 № 3320-200/12, укладеним ПП «Маллаті» (Замовник) із ТОВ «Центр міжнародного співробітництва «Схід-Захід» (Виконавець) Замовник доручає, а Виконавець організовує ділову подорож з метою участі в означеній виставці в м. Париж, Франція. ПП «Маллаті» включено до складу витрат вартість послуг по організації ділової подорожі, зокрема, забезпечення візової підтримки, забезпечення медичного страхування, авіа переліт Одеса-Париж-Одеса, розміщення та сплата проживання в готелі, оглядова екскурсія по Парижу від контрагента-постачальника ТОВ «Центр міжнародного співробітництва «Схід-Захід» згідно з актом від 24.10.2012 № 3320-200/12 на суму 46 212,20 грн (без ПДВ). Однак, контролюючим органом встановлено, що на ПП «Маллаті» відсутні будь-які документи щодо прийняття участі у вказаній виставці. Позивачем віднесено до витрат добові - 23 009,40 грн (відрядження 3 осіб до м. Кьольну, Німеччина, для участі у виставці харчових продуктів «Anuga»), послуги по оформленню документів - 1995,00 грн по постачальнику ТОВ «Таргет», вартість авіаквитків - 14 400,00 грн по постачальнику ТОВ «ACS-Україна»; вартість авіаквитків - 11 072,00 грн (відрядження 2 осіб до м. Москви, Росія, для участі у виставці «World Food Moscow»), в т.ч. ПДВ 130,00 грн. Суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано зазначили, що відрядження оформлялися ПП «Маллаті» лише наказами та посвідченнями про відрядження (форма затверджена наказом ДПА України від 28.07.1997 № 260, який втратив чинність 22.07.2011, тобто не був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), без затвердження відповідного технічного завдання, в якому визначаються мета виїзду, завдання та очікувані результати відрядження, строк, умови перебування за кордоном (у випадках поїздок за кордон - копія запрошення з перекладом), і кошторису витрат, що унеможливлює віднесення задокументованих ПП «Маллаті» витрат на відрядження до витрат на збут, а, отже, й формування відповідних податкових показників.

ПП «Маллаті» не надано документів в оригіналі, що засвідчують вартість витрат на відрядження (транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо), запрошення сторін, що приймали відряджених працівників ПП «Маллаті» і діяльність яких збігається з діяльністю позивача; укладених договорів чи контрактів; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини (або встановлені після відповідних заходів); документів, що засвідчують участь відряджених осіб в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з діяльністю позивача.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. В доводах касаційної скарги позивач цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено відповідачем при проведенні перевірки щодо неврахування наданих позивачем первинних документів на підтвердження здійснення відповідних господарських операцій, вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій окремих положень Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо оформлення позивачем відповідних первинних документів, а також того, що надані позивачем до перевірки первинні документи відповідають положенням чинного законодавства та підтверджують реальность господарських операцій між позивачем та його контрагентами, крім того, судами невраховано анулювання окремих правочинів, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.

8. Відповідачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було.

9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

10.2. Пункти 44.1, 44.6, 44.7 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

10.3. Пункти 138.1, 138.2 статті 138.

Витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об`єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

10.4. Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

10.5. Пункти 198.1, 198.3, 198.6 статті 198.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

11. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

11.1. Стаття 1.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

11.2. Частина друга статті 3.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

11.3. Частини перша та друга статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

12. Закон України «Про карантин рослин» від 30.06.1993 № 3348-XII (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

12.1. Стаття 1.

Фітосанітарна процедура - порядок, встановлений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері карантину рослин, та спосіб застосування фітосанітарних правил, включаючи проведення огляду, обстеження, аналізу, інспектування та здійснення контролю за знезараженням об`єктів регулювання.

12.2. Стаття 24.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, забезпечує проведення перевірки, інспектування та ухвалення фітосанітарних заходів на підставі: відповідності вимогам міжнародних стандартів у сфері карантину та захисту рослин; контролю за їх виконанням; відбору зразків від об`єктів регулювання; звернення особи про проведення перевірки, інспектування та ухвалення; повідомлення особи про очікуваний час завершення цих процедур; попередньо отриманих результатів про фітосанітарний стан; науково обґрунтованої інформації, необхідної для проведення перевірки, інспектування та ухвалення; захисту комерційних інтересів заявника; оплати за проведення процедури перевірки, інспектування та ухвалення.

13. Інструкція про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року № 99:

13.1. Пункти 2, 3.

Сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Бланки довіреностей (додаток 1) видаються після їх реєстрації у Журналі реєстрації довіреностей (додаток 2), який має бути пронумерований, прошнурований та скріплений печаткою і підписами керівника і головного бухгалтера підприємства. Нумерація виданих протягом року довіреностей є наскрізною.

13.2. Пункти 5, 6.

Довіреність підписується керівником та головним бухгалтером підприємства або їх заступниками та особами, які на те уповноважені керівником підприємства. У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться централізованою бухгалтерією, довіреність на одержання цінностей підписується керівником підприємства та головним бухгалтером централізованої бухгалтерії або їх заступниками та особами, ними на те уповноваженими.

Керівником підприємства затверджується перелік посад, зайняття яких надає відповідним працівникам право підписувати довіреність на одержання цінностей, та призначається особа, що здійснює виписування та реєстрацію виданих, повернутих та використаних довіреностей.

У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником (власником) підприємства, довіреність на одержання цінностей підписується керівником (власником) самостійно.

Довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, рахунком, договором, замовленням, угодою або іншим документом, що їх замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей.

У разі, коли довірена особа повинна одержувати потрібні цінності в одному місці (з одного складу), але за декількома нарядами, рахунками та іншими документами, що їх замінюють, їй може бути видана одна довіреність із зазначенням у ній номерів і дат видачі усіх нарядів, рахунків та інших аналогічних документів або декілька довіреностей, якщо цінності мають бути одержані на різних складах.

При виписуванні довіреності перелік цінностей, які належить отримати по ній (графа «Найменування цінностей» у бланку довіреності), наводиться обов`язково із зазначенням назви і кількості цінностей для одержання, незалежно від того, чи є такі відомості у документах на відпуск (наряді, рахунку, договорі, замовленні, угоді тощо) цінностей. Незаповнені рядки довіреності прокреслюються.

До видачі довіреності особи інструктуються про порядок і терміни використання та звітування про використання довіреності або повернення невикористаної довіреності.

13.3. Пункти 10, 13.

Особа, якій видана довіреність, зобов`язана не пізніше наступного дня після кожного випадку доставки на підприємство одержаних за довіреністю цінностей, незалежно від того, одержані цінності за довіреністю повністю або частково, подати працівнику підприємства, який здійснює виписування та реєстрацію довіреностей, документ про одержання нею цінностей та їх здачу на склад (комору) або матеріально відповідальній особі.

Невикористані довіреності повинні бути повернуті працівнику підприємства, який здійснює виписування і реєстрацію довіреностей, не пізніше наступного дня після закінчення строку дії довіреності.

Про використання довіреності або повернення невикористаної довіреності у журналі реєстрації довіреностей робиться відмітка про номери документів (накладних, актів тощо) на одержані цінності або про дату повернення довіреності. Повернуті невикористані довіреності гасяться надписом «невикористана» і зберігаються протягом строку, встановленого для зберігання первинних документів.

Довіреність, незалежно від строку її дії, залишається у постачальника при першому відпуску цінностей. У разі відпуску цінностей частинами на кожний частковий відпуск складається накладна (акт приймання-здачі або інший аналогічний документ) з поміткою на ній номера довіреності та дати її видачі. У цих випадках один примірник накладної (або документа, що її заміняє) передається одержувачу цінностей, а другий - додається до залишеної у постачальника довіреності і використовується для спостереження і контролю за відпуском цінностей згідно з довіреністю, а також для проведення розрахунків з одержувачем.

Після закінчення відпуску цінностей служби, що здійснювали їх відпуск, здають довіреність разом з документами на відпуск останньої партії цінностей працівникам, на яких покладено обов`язки з ведення бухгалтерського обліку.

При централізовано-кільцевих перевезеннях цінностей підприємствам їх відпуск постачальниками може здійснюватися без довіреності, якщо одержувач цінностей за підписом керівника і головного бухгалтера підприємства або інших осіб, які уповноважені підписувати довіреності, повідомив постачальника про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати цінності, завіряє на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання цінностей.

14. Інструкція про службові відрядження в межах України та за кордон, затверджена наказом Мінфіну № 59 від 13.03.1998:

14.1. Пункт 1 Розділу І.

Службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв`язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Документами, що підтверджують зв`язок такого відрядження з основною діяльністю підприємства, є, зокрема (але не виключно): запрошення сторони, що приймає і діяльність якої збігається з діяльністю підприємства, що направляє у відрядження; укладений договір чи контракт; інші документи, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документи, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з діяльністю підприємства, яке відряджає працівника.

14.2. Пункт 12 Розділу ІІ.

Витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

14.3. Пункти 1, 7 Розділу ІІІ.

Відрядження за кордон здійснюється відповідно до наказу (розпорядження) керівника підприємства після затвердження технічного завдання, в якому визначаються мета виїзду, завдання та очікувані результати відрядження, строк, умови перебування за кордоном (у разі поїздки за запрошенням подається його копія з перекладом), і кошторису витрат. Строк відрядження визначається керівником, але не може перевищувати 60 календарних днів, за винятком випадків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98.

Витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

15. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88:

15.1. Пункт 2.4.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

15.2. Пункт 2.15.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

17. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

18. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

19. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

20. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

21. Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

22. Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

23. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

24. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

25. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у адміністративному позові, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанції вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).

26. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 17.08.2015 № та № , від 13.11.2015 № та № , діяв у межах та у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

У справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, враховуючи встановлені контролюючим органом під час проведення перевірки обставини щодо не підтвердження фактичного здійснення операцій з придбання/отримання послуг, а відповідно і неправомірність формування позивачем податкового обліку за такими операціями, надали належну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності з дотриманням вимог статей 70-72, 86 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент розгляду судами даної справи) щодо оцінки доказів, та дійшли обґрунтованого висновку про недостовірність задекларованих позивачем даних податкового обліку.

Колегія суддів зазначає, що визначальним для вирішення справи є дослідження та встановлення фактичного руху активів в процесі виконання укладених договорів, і таке дослідження має бути здійснено на підставі первинних документів, які мають бути належним чином оформлені, стосуватись саме господарських операцій за якими було сформовано спірні суми податкового кредиту, та які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення таких операцій.

Суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано зазначили, що виходячи з умов договорів укладених між позивачем та його контрагентами, у позивача мали б бути у наявності докази здійснення таких господарських операцій, однак у позивача на час проведення перевірки контролюючим органом були відсутні товарно-транспортні накладні, договори складського зберігання товару, складські документи (подвійне складське свідоцтво, просте складське свідоцтво, складська квитанція, квитанція на зберігання тощо), сертифікат на товар, аналіз якості та витрати, пов`язані з його проведенням, реєстр товару прийнятого на зберігання, карантинні сертифікати, протокол випробування харчової продукції на визначення показників безпеки, вмісту токсичних елементів, пестицидів та на вміст генетично-модифікованих елементів на продукцію, отриману від контрагентів-постачальників та інших документів.

Судами також встановлено, що ПП «Маллаті» придбало послуги по підбору персоналу на суму 5 000,00 грн (без ПДВ) на підставі договору із ФОП ОСОБА_26 від 16.07.2013 № 192 та роботи по скороченню нормативної санітарно-захисної зони на загальну суму 12 000,00 грн (в т.ч. ПДВ 2 000,00 грн) згідно договору з ТОВ «Науково-технічний центр проблем екології та природокористування» від 23.05.2013 № 31-03/13, однак,ПП «Маллаті» не було доведено факт здійснення господарських операцій за вказаними договорами, оскільки акти прийому наданих послуг від 08.11.2013 № 2 на суму 5 000,00 грн та здачі-прийому науково-технічної продукції від 23.05.2013 б/н на суму 12 000,00 грн складені з порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999, а саме: відсутні обов`язкові реквізити (зміст господарської операції (в розділі «короткий опис науково-технічної продукції» - рядки не заповнено) та одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис (печатка ПП «Маллаті») або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції), а надання ПП «Маллаті» лише самих платіжних документів (рахунки, банківські виписки) та актів здачі-прийняття робіт не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту отримання послуг. Крім того, на підтвердження виконання робіт по договору № 31-03/13 від 20.03.2013 ПП «Маллаті» надано акт здачі-прийому робіт від 23.05.2013, в якому зазначено, що науково-технічна продукція «Обґрунтування скорочення нормативної санітарно-захисної зони» відповідає умовам договору та технічного завдання. При цьому відсутній скорочений зміст науково-технічної продукції (відповідна графа не заповнена), а зазначена лише ціна, яка сплачена як аванс.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно з наказом ПП «Маллаті» від 18.04.2012 № 4-В «Про направлення у службове відрядження» директор ОСОБА_10 направляється у службове відрядження у м. Київ з метою участі у конференції «Food Master - 2012 Private Label» строком на 3 календарних дні, у періоді з 19.04.2012 по 21.04.2012 включно (ПП «Маллаті» включено до складу витрат вартість інформаційно-консультаційних послуг для участі у формі конференції від постачальника ТОВ «Трейдмастер Груп» 3 500,00 грн згідно з актом від 20.04.2012 № 499); згідно з наказом на ПП «Маллаті» від 16.10.2012 № 8-3В направляються у службове відрядження до м. Париж, Франція, для участі у виставці «SIAL 2012» на період з 18.10.2012 по 27.10.2012 працівники підприємства: директор ОСОБА_10, менеджер ОСОБА_30 , менеджер ОСОБА_31 (відповідно до кошторису на витрати у відрядженні позивачем встановлено витрати в іноземній валюті на одну особу: добові у розмірі 630 євро (1890 євро (19 594,98 грн х 3), включено до складу витрат вартість послуг по організації ділової подорожі, зокрема, забезпечення візової підтримки, забезпечення медичного страхування, авіа переліт Одеса-Париж-Одеса, розміщення та сплата проживання в готелі, оглядова екскурсія по Парижу від контрагента-постачальника ТОВ «Центр міжнародного співробітництва «Схід-Захід»). Однак, контролюючим органом встановлено, що на ПП «Маллаті» відсутнє посвідчення про відрядження директора та будь-які інші документи щодо прийняття участі у вказаній конференції та відсутні будь-які документи щодо прийняття участі у зазначеній виставці. Позивачем віднесено до витрат добові - 23 009,40 грн (відрядження 3 осіб до м. Кьольну, Німеччина, для участі у виставці харчових продуктів «Anuga»), послуги по оформленню документів - 1995,00 грн по постачальнику ТОВ «Таргет», вартість авіаквитків - 14 400,00 грн по постачальнику ТОВ «ACS-Україна»; вартість авіаквитків - 11 072,00 грн (відрядження 2 осіб до м. Москви, РФ, для участі у виставці «World Food Moscow»), в т.ч. ПДВ 130,00 грн. Однак, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано зазначили, що відрядження оформлялися ПП «Маллаті» лише наказами та посвідченнями про відрядження (форма затверджена наказом ДПА України від 28.07.1997 № 260, який втратив чинність 22.07.2011, тобто не був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), без затвердження відповідного технічного завдання, в якому визначаються мета виїзду, завдання та очікувані результати відрядження, строк, умови перебування за кордоном (у випадках поїздок за кордон - копія запрошення з перекладом), і кошторису витрат, що унеможливлює віднесення задокументованих ПП «Маллаті» витрат на відрядження до витрат на збут, а, отже, й формування відповідних податкових показників. ПП «Маллаті» не надано документів в оригіналі, що засвідчують вартість витрат на відрядження (транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо), запрошення сторін, що приймали відряджених працівників ПП «Маллаті» і діяльність яких збігається з діяльністю позивача; укладених договорів чи контрактів; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини (або встановлені після відповідних заходів); документів, що засвідчують участь відряджених осіб в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з діяльністю позивача.

Щодо посилань позивача на неврахування наданих ПП «Маллаті» документів на підтвердження окремих показників податкової звітності, колегія суддів зазначає, що відповідно до положення пункту 44.6. статті 44 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності, а тому доводи позивача не спростовують обґрунтованість прийнятих контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

27. Колегія судів зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Тому за наведених вище підстав, якими суди обґрунтували своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи зазначені позивачем, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

28. Колегія суддів вважає, виходячи із системного аналізу вказаних положень податкового законодавства, встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, враховуючи, що позивачем не доведено фактичного здійснення господарських операцій з придбання відповідних послуг/виконаних робіт, а надані позивачем первинні документи складені всупереч положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88) та не відображають реального змісту господарських операцій, а також що суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку щодо наявності підстав у контролюючого органу для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 17.08.2015 № та № , від 13.11.2015 № та № .

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. Судами першої та апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених позивачем у адміністративному позові та апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені позивачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанції.

30. Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності, а також правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що контролюючим органом доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, натомість позивачем з огляду на приписи процесуального закону (частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції чинній на час прийняття рішення судами першої та апеляційної інстанції) належними та допустимими доказами не підтверджено свої заперечення проти наданих контролюючим органом доказів та доводів щодо неправомірного формування даних податкового обліку за господарськими операціями з відповідними контрагентами.

31. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Приватного підприємства «Маллаті» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року слід залишити без задоволення.

32. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

33. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Маллаті» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі № 815/6602/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду