Справа № 320/7179/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року справа №320/7179/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом до ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд:

- зобов`язати Державну податкову службу України вилучити інформацію з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та зберегти за позивачкою форму обліку платників податків за: прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації (згідно дії ст.ст.28,294,296 ЦК України);

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Київській області здійснювати в подальшому облік позивачки, як платника податків без застосування будь-якого цифрового ідентифікатора, а саме: ідентифікаційного номера; серії на номеру паспорту; унікального номера запису реєстру і вести облік тільки за: прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації та проставити у паспорті ОСОБА_1 (на стор 7, 8 або 9 ) відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка є віруючою громадянкою та вірним чадом Української Православної Церкви, сповідую православну релігію. У своєму житті дотримується православного способу життя, якому вчить і наставляє Православна Церква, для того, щоб заслужити вічне життя в Царстві Небесному.

Позивач зазначає, що виходячи зі своїх релігійних переконань, впевненості в істинності Святого Письма та вчення Православної Церкви, вона звернулась до Головного Управління Державної Податкової Служби у Київській області ( далі -ДПС ) та до Державної Податкової Служби України (далі - ДПСУ) із заявами у яких просить здійснювати в подальшому облік, як платника податків під власним ім`ям (прізвище, ім`я та по-батькові ) згідно ст..ст. 28, 294. 296 Цивільного кодексу України; проставити у паспорті відмітку про наявність у неї права здійснювати будь-які платежі без цифрового кодифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою ( згідно ст.63 Податкового кодексу України - далі Кодекс, ПК України); не вносити інформацію до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, без згоди фізичної особи платника податків (згідно ст.36 Конституції України та ст.6 ЗУ " Про захист персональних даних "): внести на стор. 7 або 8. або 9 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового кодифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою (згідно положення інструкції «Про діловодство у міністерствах, державних органах та відомствах»).

Позивач зазначила, що ДПС та ДПСУ фактично відмовили їй в задоволенні вимог, які були у заявах. Представники податкових органів, посилались на дію Кодексу - про облік платника податків, а саме : внесення відмітки до паспорта громадянина України відносно обліку за серією та номером паспорта або за номером облікової реєстраційної картки фізичної особи.

Водночас, позивачка вважає, що не виконання своїх обов`язків, а саме: порушення норм чинного законодавства державними органами - ДПС та ДПСУ, змусило звернутися до суду для захисту прав та свобод гарантованих Конституцією України, міжнародним та українським законодавством, зокрема, права під власним ім`ям - жити та виконувати обов`язки перед державою без застосування цифрового номера, права відмовитися від нього.

На думку позивача, згідно з дії статей Кодексу її цифровий кодифікатор не знищується; її облік, як платника податків ведеться за номером і серією паспорта громадянина України ( ст.ст 63.70 Кодексу).

Ухвалою суду від 27.12.2019 в даній адміністративній справі відкрито загальне позовне провадження.

Відповідачі проти позову заперечували у письмових відзивах, в яких просили суд відмовити в його задоволенні та зазначили, що фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати до відповідного контролюючого органу Повідомлення за формою № 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред`явити паспорт або документ, на підставі якого оформлюється паспорт вперше. В даному випадку ОСОБА_1 подано до ДФС України Заяву на надання інформації, відповідно до якої Позивач виявив бажання, що не виконано вимоги «Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків», а саме не подано до податкового органу Повідомлення формою № 1П.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідачі вважають, що при здійсненні владних повноважень діяли в рамках чинного законодавства, жодним чином не порушила права позивача, відмовитися від реєстраційного номера облікової картки платника податків через свої релігійні переконання та

просить здійснювати такий облік за прізвищем, ім`ям та по-батькові, роком народження.

Виходячи з вищевикладеного, відповідачі вважають, що в них відсутні були законні підстави для внесення ОСОБА_1 окремому Державному реєстр які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстрацій номера облікової картки платника податків.

Протокольною ухвалою суду від 08.04.2020 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмово провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Виходячи зі своїх релігійних переконань, впевненості в істинності Святого Письма та вчення Православної Церкви, позивач звернулась до Головного Управління Державної Податкової Служби у Київській області ( далі -ДПС ) та до Державної Податкової Служби України (далі - ДПСУ) із заявами у яких просить здійснювати в подальшому облік, як платника податків під власним ім`ям (прізвище, ім`я та по-батькові ) згідно ст..ст. 28, 294. 296 Цивільного кодексу України; проставити у паспорті відмітку про наявність у неї права здійснювати будь-які платежі без цифрового кодифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою ( згідно ст.63 Податкового кодексу України - далі Кодекс, ПК України); не вносити інформацію до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, без згоди фізичної особи платника податків (згідно ст.36 Конституції України та ст.6 ЗУ " Про захист персональних даних "): внести на стор. 7 або 8. або 9 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового кодифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою (згідно положення інструкції «Про діловодство у міністерствах, державних органах та відомствах»).

Листом ДПСУ № 7188 /С/99-99-08-02-03-14 від 22.08.2019 року, Листом ДПС - № 19908 /С/10-36-08-03-11 від 12.08.2019 року позивачці фактично відмовлено у вчиненні таких дій.

Позивача було повідомлено, щодо знищення персональних даних фізичної особи слід зазначити, що статтею 15 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010р. №2297-УІ визначено виключний перелік підстав знищення персональних даних в базах, а саме: закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом; припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником бази, якщо інше не передбачено законом; набрання законної сили рішенням суду щодо вилучення даних про фізичну особу з бази персональних даних. Таким чином, у фіскальних органів відсутні правові підстави для знищення персональних даних. Виходячи з вищевикладеного, будь-яка фізична особа може відмовитися від реєстраційного номера облікової картки платника податків за наявності паспорта громадянина України, тобто фізична особа з 14 років, та обліковуватися в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. Для цього позивачу необхідно звернутися до контролюючого органу ДФС України за своїм місцем проживання та подати заяву за формою №1П та пред`явити паспорт громадянина України.

Вважаючи дії податкових органів протиправними, позивачка звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Податковий кодекс, для людей, які через релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, передбачає присвоєння їм іншого цифрового коду, що формується за номером та серією паспорта і являється унікальним номером запису в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків. Для цього форма № 1П (додаток 7) заповнюється конфіденційними персональними даними.

Податковий Кодекс України (п.5 ст. 70).

Облікова картка, як картка платника податків, (від номера якої позивачі відмовляються) формувалася раніше . а положення Податкового кодексу щодо відмови від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків згідно з п. 5 ст. 70 Кодексу стосуються тих фізичних осіб - платників податків, для яких "раніше не формувалася облікова картка платника податків".

Конституція України:

- стаття 3: "Людина. її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю";

- стаття 8: "Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захист конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується"; згідно статті б Конституції України, органи державної податкової служби, як органи виконавчої влади, повинні здійснювати свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України;

- стаття 22: "При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод" (до прийняття Податкового кодексу реальна відмова від цифрового ідентифікатора була безпосередньо законодавчо закріплена і майже завжди за запитами здійснювалась). Дія норм Кодексу звужує наші права, які діяли до введення цього законодавчого акту ( Закон України « Про Держреєстр платників податків та інших обов`язкових платежів» №1003 від 16.07.1999 р. ). Це обгрунтування загального бачення спірного питання позовної заяви.

- стаття 28: "Кожен має право на-повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий ... такому, що принижує його гідність, поводженню".

- стаття. 32: "Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини"; Кодексом . передбачений незаконний збір конфіденційної інформації про особу, а саме: інформацію про дату і місце народження, реквізити паспорта. Вся вище указана інформація є конфіденційною. Згідно із офіційним тлумаченням ст. 32 Конституції України Рішенням Конституційного суду №2 - рп /2012 від 20.01.2012 року ( копія рішення додана до позову ). конфіденційна інформація може надаватися в об`ємі, який вирішує сам носій цієї інформації. Конституційний Суд України роз`яснив суть положень ч.І ст.32 га ч.2,3 ст.34 Конституції України, що до конфіденційності інформації про громадянина, а саме : збирання , зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу беї її попередньої згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав та свобод людини .

Останнє рішення Великої палити Верховного суду від 19.09.2018 у справі №806/3265/17, говорить про те, що Велика Палата Верховного Суду вважає за доцільне зазначити, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативными і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

До того ж. заповнена форма № 1П є водночас заявою, а отже і згодою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру. Таким чином і для людей з релігійними переконаннями Податковим кодексом присвоєння цифрового ідентифікатора та обробка персональних даних (шляхом їх збирання і зберігання в реєстрі та використання) не виключається.

- стаття 34: "Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір";

- стаття 35: "Кожен має право на свободу світогляду і віросповідання":

- стаття 55: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом";

- стаття 64: "Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені";

- стаття 120: "Організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади визначаються Конституцією і законами України";

Цивільний кодекс України:

- стаття 28: "Фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям": стаття 294: "Фізична особа має право на ім`я";

- стаття 296: "Фізична особа має право використовувати своє ім`я у всіх сферах своєї діяльності";

- стаття 300: " 1. Фізична особа має право на індивідуальність. 2.Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності ".

Закон України "Про захист персональних даних":

- стаття 6, п. 6: "Не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди": стаття 7 " ...обробка здійснюється за умови надання суб`єктом персональних даних однозначної згоди на обробку таких даних";

- стаття 8. п. 2: " Суб`єкт персональних даних має право:

5) пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних:

11) відкликати згоду на обробку персональних даних".

Закон України "Про інформацію":

- стаття 11, п. 2: "Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди...До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Закон України "Про свободу совісті та релігійні організації":

- стаття 3: "Право на свободу совісті -...відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання. Ніхто не може встановлювати обов`язкових переконань і світогляду".

Міжнародний пакт про громадянські і політичні права:

- стаття 18: "1. Кожна людина мас право на свободу думки, совісті і релігії...

1. Ніхто не повинен зазнавати примусу, що принижує його свободу мати чи приймати релігію або переконання на свій вибір".

Закон України "Про державну податкову службу в Україні":

- стаття 3: "Органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади";

- стаття 7: "...державні податкові інспекції є юридичними особами, мають печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки і штампи" (ця стаття стосується адміністративного позову).

Таким чином, наведені колізії між законодавчими актами та порядком відмови від цифрових ідентифікаторів свідчать про правову недосконалість останнього, передбаченого Податковим Кодексом.

Цифровий кодифікатор є індивідуальним номером людини, а не документа. Свідоцтво про постановку на облік в податковому органі (як документ), рівно як паспорт, свідоцтво про народження і інші документи, має також унікальний номер, що дозволяє ідентифікувати (відрізняти від інших) громадянина, який відмовляється від відмітки, що базується на серії та № паспорта.

Не виконання своїх обов`язків, порушення норм чинного законодавства державними органами - ДПС та ДПСУ до порушення прав та свобод позивачки гарантованих Конституцією України, міжнародним та українським законодавством, зокрема, права під власним ім`ям жити та виконувати обов`язки перед державою без застосування цифрового номера, права відмовитися від нього.

Судом встановлено, що з альтернативним варіантом обліку платників податків, позивач не погоджується і відмовляється від відмітки у паспорті, згідно норм Податкового Кодексу (облік, де використовується серія та номер паспорта тотожній обліку за ідентифікаційними номерами ).

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у сумі 1536,80 грн., отже такі понесені витрати підлягають присудженню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України та Головного управління Державної податкової служби у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Зобов`язати Державну податкову службу України вилучити інформацію з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та зберегти за ОСОБА_1 форму обліку платників податків за: прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації (згідно дії ст.ст.28,294,296 ЦК України).

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Київській області здійснювати в подальшому облік ОСОБА_1 , як платника податків без застосування будь-якого цифрового ідентифікатора, а саме: ідентифікаційного номера; серії на номеру паспорту; унікального номера запису реєстру і вести облік тільки за: прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації та проставити у паспорті ОСОБА_1 (на стор 7, 8 або 9 ) відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області (ідентифікаційний код: 43141377).

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (ідентифікаційний код: 39292197).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.