Справа № 260/1544/20
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2020-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

08 травня 2020 рокум. Ужгород№ 260/1544/20

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника Дудурич Ігоря Володимировича ( АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 ,16 АДРЕСА_4 302) до Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області (89412, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул.. Головна, 55), Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ракоці,13, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2020 року, ОСОБА_1 , в особі представника Дудурич Ігоря Володимировича звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області та Головного управління поліції в Закарпатській області щодо не повернення ОСОБА_1 приладу нічного бачення « ІНФОРМАЦІЯ_1 76400293», модель XD 7576475; 2) зобов`язати Ужгородське районне відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_1 прилад нічного бачення « ІНФОРМАЦІЯ_1 76400293», модель XD 7576475.

У відповідності до частини 2 статті 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника Дудурич Ігоря Володимировича слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 КАС України, адміністративна справа -переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 22 серпня 2019 року у справі № 822/199/16, від 13 лютого 2019 року № 815/1327/18.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач звернувся до суду із позовом до Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 грудня 2017 року, слідчим Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській Стебельським О.О. у ОСОБА_1 було вилучені належні йому на праві власності речі, а саме: рушницю TIKAT3LITE серії НОМЕР_1 , прилад нічного бачення «APEX PULSAR TERMAL BIGNI SAITN 76400293», модель XD 7576475, що підтверджується Протоколом огляду місця події від 18.12.2017 року. В подальшому рушниця була визнана речовим доказом у справі, що підтверджується Постановою про визнання речовим доказом від 18 грудня 2017 року. В результаті досудового розслідування ОСОБА_1 було пред`явлено обвинувачення та кримінальне провадження 0001654 від 18.12.2017 року передано до суду. Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 03.04.2018 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою ОСОБА_2 . На підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2018 року конфісковано в дохід держави мисливську рушницю. Враховуючи те, що кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_1 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України завершено у зв`язку із примиренням потерпілої ОСОБА_2 із ОСОБА_1 на підставі ст. 46 КК України. Рушниця TIKAT3LITE серії НОМЕР_1 , яка була визнана речовим доказом у справі, була конфіскована згідно ухвали суду від 27.07.2018 року. В той же час, прилад нічного бачення «АРЕХ PULSAR TERMAL BIGNI SAITN 76400293», модель XD 7576475 не був визнаний речовим доказом у справі та не був конфіскований Ужгородським міськрайонним судом згідно вищевказаної ухвали. Таким чином, прилад нічного бачення «АРЕХ PULSAR TERMAL BIGNI SAITN 76400293», модель XD 7576475 підлягає поверненню особі, у якої він був вилучений.

Звернення до суду з цим позовом обумовлене неналежним, на думку позивача, невчиненням відповідачем передбачених КПК процесуальних дій.

Як встановлено судом із доданої позивачем копії Протоколу огляду місця події від 18 грудня 2017 року складеного слідчим СВ Ужгородського районного відділення поліції УВП ГУНП Стебельським О.О. на підставі повідомлення про злочин у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, протоколом процесуальної дії зафіксовано, що об`єктом огляду в тому числі є: на верхній частині рушниці прикріплений прилад циліндричної форми із написом «APEX PULSAR TERMAL BIGNI SAITN 76400293», модель XD 7576475.

Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Коментована стаття ґрунтується наст. 41 Конституції України, ч. 1 якої закріпила право кожної людини володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а ч. 4 - непорушність права приватної власності: ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. В розвиток цього конституційного положення ст. 321 Цивільного кодексу України містить положення, згідно з яким особа не лише не може бути протиправно позбавлена права власності, а й обмежена у його здійсненні. Позбавлення чи обмеження права власності можливо лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Наведені положення національного законодавства кореспондуються з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема зі ст. 1 Першого протоколу до неї, і становлять правові гарантії забезпечення в Україні права власності кожної особи. У випадку порушення цього права вона може звертатися за його захистом не лише у національні суди, а й у Європейський суд з прав людини.

Обмеження права власності у кримінальному провадженні допускається щодо підозрюваного за допомогою такого виду заходів забезпечення провадження, як тимчасове вилучення його майна (див. коментар до глави 16 КПК) та арешт майна підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну (майнову) відповідальність за шкоду, завдану діями названих учасників провадження, а також неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (цивільних відповідачів). Якщо тимчасове вилучення майна підозрюваного здійснюється без рішення слідчого судді чи суду, то арешт його майна та майна обвинуваченого можливий лише на підставі ухвали слідчого судді чи суду.

Неповернення тимчасово вилученого у підозрюваного майна може бути оскаржене до слідчого судді (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК), а арешт майна підозрюваного, обвинуваченого чи цивільних відповідачів - до апеляційного суду (п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК).

Цією ж нормою визначено, що шкода (матеріальна й моральна), завдана особі в результаті незаконного накладення арешту на майно чи незаконної його конфіскації, підлягає відшкодуванню на підставі ст. 130 КПК та Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (в редакції Закону України від 13 квітня 2012 p.).

У межах спірних правовідносин позивач і відповідачі діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Відповідно до статті 3 частини 1 пункту 18 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Наведеними правовими нормами визначено суб`єктний склад, процедуру ініціювання і початку досудового розслідування, а також порядок оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора у разі нездійснення ними процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що спір у цій справі не є публічно-правовим, вимоги позивача про оскарження бездіяльності відповідача повинні бути розглянуті лише в межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, позивачу для захисту своїх прав та інтересів в спірних правовідносинах необхідно звернутися з позовом до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області .

Згідно з частиною 5 статті 170 КАС України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Суд вважає необхідним роз`яснити, що судовий збір повертається за клопотанням особи, яка його сплатила у разі відмови у відкритті провадженні у справі в суді першої інстанції, що визначено ст. 7 Закону України "Про судовий збір". Для розгляду такого клопотання суду необхідно надати оригінал квитанції, що підтверджує сплату такого судового збору.

На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 248, 256 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі представника Дудурич Ігоря Володимировича до Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

2. Копію ухвали разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Т.В.Скраль