Справа № 380/3312/20
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення адміністративного позову

справа №380/3312/20

07 травня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, ), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача №Ф-5024-55 від 04.11.2019 про сплату боргу (недоїмки) на суму 26539,26грн.

Позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд зупинити дію вимоги №Ф-5024-55 від 04.11.2019, виданої Головним управлінням ДПС у Львівській області та зупинити стягнення на підставі вимоги №Ф-5024-55 від 04.11.2019, виданої Головним управлінням ДПС у Львівській області до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивачу невідоме походження заборгованості згідно з вимогою про сплату боргу №Ф-5024-55 від 04.11.2019, жодних документів від податкових органів не отримував. Вказує, що на даний час відкрито виконавче провадження та вчиняються виконавчі дії щодо стягнення суми оскаржуваної вимоги, а також суми виконавчого збору. В межах виконавчого провадження може бути примусово реалізовано майно позивача, що унеможливить в подальшому повернути таке майно у разі скасування оскаржуваної вимоги. Крім цього, невручення вимоги про сплату боргу позбавило права оскаржити її в адміністративному та судовому порядку безпосередньо після її прийняття, що б у свою чергу унеможливило безпідставне стягнення неузгодженої суми, що має місце на даний час.

Згідно з ч.1 ст. 154. Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд керується ч.1 ст.2 КАС України відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Забезпечення позову згідно з ч.2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд, відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; Пункт 3 частини першої статті 151 виключено на підставі Закону № 460-IX від 15.01.2020; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

З матеріалів позовної заяви видно, що 20.02.2020 відкрито виконавче провадження №61337539 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Львівській області 26539,26 грн. на підставі вимоги про сплату боргу № Ф-5024-55 виданого 04.11.2019.

Позивач просить зупинити дію вимоги про сплату боргу № Ф-5024-55 від 04.11.2019 до набрання відповідним рішенням суду законної сили та зупинити стягнення на підставі цієї вимоги, проте не вказав обставини та не надав жодних доказів, які б підтверджували саме очевидну протиправність дій відповідача.

Покликання позивача на норми чинного законодавства та правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 04.12.2019 у справі №440/2149/19, стосуються обґрунтування позовних вимог, відтак не є достатніми для висновку про очевидну протиправність оскаржуваної вимоги.

Суд зазначає, що правову оцінку вищевказаній вимозі судом буде надано за результатами розгляду справи.

Водночас, висновки суду про протиправність вимоги до розгляду справи по суті з огляду на предмет позову, означатимуть надання оцінки оскаржуваному рішенню без урахування усіх доводів та доказів учасників справи у сукупності, оскільки, з урахуванням предмета позову в даній адміністративній справі, перевірка протиправності рішення можлива лише на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності. Тобто, встановлення ознак протиправності оскаржуваного рішення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

На думку суду, обґрунтування позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно вплинути на поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Щодо покликання позивача на те, що йому доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно, на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання цієї постанови, то позивачем не зазначено, які саме додаткові заходи йому доведеться докласти та в чому полягатиме їх значимість.

Крім того, позивач, за наведених у заяві про забезпечення позову обставин, не позбавлений права повідомити уповноважену особу органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про те, що він звернувся до суду із позовною заявою про оскарження вимоги №Ф-5024-55 від 04.11.2019. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця позивач має право також оскаржити у суді.

Суд додатково наголошує, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав, передбачених ч.2 ст. 150 КАС України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об`єктивних підстав, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в справі, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також, що очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З урахуванням наведеного, заява ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з моменту підписання ухвали.

Суддя Лунь З.І.