Справа № 343/682/20
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/682/20
Провадження №: 6-а/0343/1/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі судді Монташевич С. М., розглянувшиу порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за чинним рішенням суду від 28 вересня 2016 року у справі №343/1281/16-а за його позовом відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 151, ч. 6 ст. 373 КАС України та заміну неналежного відповідача,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, в якій просить:

- встановити обов`язок Головному управлінню ПФУ в Івано-Франківській області поновити із 11 жовтня 2017 року виплату йому пенсії відповідно до чинної постанови Долинського районного суду від 04 серпня 2016 року;

- із врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України №628 від 22 серпня 2018 року «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» замінити сторону виконавчого провадження на Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області.

Свої вимоги мотивує тим, що Долинський районний суд 4 серпня 2016 року ухвалив постанову, зобов`язавши Долинське управління ПФУ, в якому він перебував на обліку, провести перерахунок розміру призначеної йому пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" стаж роботи, починаючи із 06 грудня 2015 року. Чинне рішення суду боржник виконував у примусовому порядку до 11 жовтня 2017 року за виконавчим листом, наданим стягувачу судом 17 жовтня 2016 року. 27 грудня 2016 року виконавче провадження №52740151 закінчено.

У січні 2018 року на його ім`я надійшов лист від Калуського об`єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області від 23 січня 2018 року №1219/03-Д, в якому повідомлялося, що рішення суду необхідно виконувати в межах покладених судом зобов`язань, а починаючи з 11.10.2017 розрахунок розміру пенсії здійснити відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VІІІ». Зі змісту цього листа випливає, що новий боржник, уже Калуське об`єднане управління ПФУ, яке перебрало на себе юридичну відповідальність Долинського управління ПФУ, проігнорував приписи ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Він вчинив нове протиправне діяння, привласнивши собі невластиві повноваження, взявся тлумачити закони. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування., їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання. Боржник не вивчив сутність закону, на який посилається. В результаті таких маніпуляцій останнього його пенсія зменшилася на 684,23 гривні. А у Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України №2148 законодавець прописав, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Нинішній боржник - Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області, який нав`язав цю хибну ідею підлеглим управлінням, продовжує зухвало саботувати виконання чинного рішення суду.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України", Калуське об`єднане управління ПФУ Івано-Франківської області реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Частиною 1 статті 379 КАС України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Тому з метою забезпечення виконання чинного рішення суду, він звертається до суду з даною заявою.

У зв`язку з пандемією коронавірусу провадження у справі просив провести без його участі.

Представник ГУ ПФ України в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце його проведення (а.с. 12 -14), заяв та клопотань чи письмових пояснень з приводу даної заяви не подавав. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Вивчивши зміст заяви та додані до неї документи, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.150 КАС, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Як наслідок, при розгляді заяви про забезпечення позову суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених ч.2 ст.150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно положень ч. 6 ст. 373 КАС України, за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 151 цього Кодексу.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить вжити заходів забезпечення виконання рішення, яке ухвалене на його користь, передбачених п.3 ч. 1 ст. 151 КАС України. Однак, пункт 3 частини першої статті 151 виключено на підставі Закону № 460-IX від 15.01.2020.

Оцінючи доводи заявника, суд виходить з конкретних доказів, встановлює, чи є визначені законом підстави для забезпечення виконання рішення суду, та оцінює чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення, зокрема, виконання рішення суду, суд відзначає, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності відповідних підстав, покладається саме на заявника.

Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося запобігти.

Отже, законодавцем визначено чіткі підстави, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення, та види забезпечення позову (виконання рішення суду).

Таким чином, встановлено, що забезпечення адміністративного позову, як і виконання рішення суду - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється. Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду. Під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд враховує інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх тверджень, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Однак, як вбачається зі змісту поданої заяви, ОСОБА_1 просить вжити заходів забезпечення виконання рішення, яке ухвалене на його користь, у спосіб, який зазначений у заяві, однак такий вид забезпечення не передбачений в даний час нормами КАС України, про що вказувалося вище. Крім того, встановлення обов`язку ГУ ПФ України в Івано-Франківській області поновити заявнику з 11.10.2017 виплату пенсії відповідно до постанови суду від 04.08.2016, буде означати фактично вирішення спору по суті, що в свою чергу може призвести до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб або інтересів держави.

Також суд звертає увагу, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №343/1281/16-а від 17.10.2016 закінчено, про що долучено відповідну постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Сапіжака І.І. від 27.12.2016. Заявник погодився з вказаною постановою, принаймі відостей про те, що вона скасована у зв`язку з неповним виконанням рішення суду не нанадано.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що фактично заявник заявляє нові вимоги, а не зазначає заходи забезпечення позову (виконання рішення суду), тобто, він звертається не з метою виконання рішення, а вказує свою незгоду із діями пенсійного органу, що повинно вирішуватися в іншому порядку.

Згідно з положеннями ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, виконавче провадження закінчено у зв`язку з виконанням рішення суду. Не погоджуючись з такими діями виконавця, а також діями пенсійного фонду, описаним заявником у заяві, останньому слід або ж оскаржувати дії першого, або ж звертатися з відповідними позовними вимогами до другого, щоб захистити свої права, а не звертатися із заявою про забезпечення позову та заміну неналежного відповідача.

Власне щодо заміни сторони виконавчого провадження, як зазначив заявник у прохальній частині заяви, чи неналежного відповідача, як про це вказано у вступній частині заяви ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , то останніми не долучено всіх документів (належних та допустимих доказів), які б давали підстави для такої заміни, зокрема, відповідачем у справі, а відповідно і боржником у виконавчому провадженні було Долинське ОУ ПФ України Івано-Франківської області, натомість заявники вже стверджують про боржника - Калуське ОУПФУ, при цьому, що останнє було визнано таким доказів не долучають. Виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним виконанням рішення суду Долинським ОУ ПФ України Івано-Франківської області, відповідно підстави для заміни останнього новим боржником відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову за чинним рішенням та про заміну неналежного відповідача (сторони виконавчого провадження) слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, ст.ст. 150-154, 373, 379 КАС України та керуючись ст.ст. 248, 256, КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за чинним рішенням суду від 28 вересня 2016 року у справі №343/1281/16-а за його позовом відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 151, ч. 6 ст. 373 КАС України та заміну неналежного відповідача (сторони виконавчого провадження) відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 КАС України та може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 розділ VI Прикінцеві положення КАСУ під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 295 цього Кодексу на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Копію ухвали направити заявнику для відома.

Повний зміст ухвали складено 7 травня 2020 року.

Суддя С.М. Монташевич