Справа № 140/213/20
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/213/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника відповідача Захарчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості, Волинського обласного центру зайнятості, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Нововолинська державна податкова інспекція Нововолинського управління ГУ ДФС у Волинській області, Державне підприємство «Шахта №1 «Нововолинська» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості (далі відповідач1, Нововолинська МФ ВОЦЗ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Нововолинська державна податкова інспекція Нововолинського управління ГУ ДФС у Волинській області (далі третя особа1, Нововолинська ДПІ), Державне підприємство «Шахта №1 «Нововолинська» (далі третя особа2, ДП «Шахта №1 «Нововолинська») про визнання дій щодо відмови в зарахуванні для призначення допомоги по безробіттю страхового стажу за періоди роботи з червня 2018 року по травень 2019 року протиправними, зобов`язання провести перерахунок і виплату допомоги по безробіттю відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з врахуванням страхового стажу та сплачених із заробітної плати страхових внесків за період з червня 2018 року по травень 2019 року, з врахуванням виплачених сум, починаючи з 01.07.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.12.2019 позивач звернулася до Нововолинської МФ ВОЦЗ із заявою щодо розміру нарахованої їй допомоги по безробіттю згідно зі статтею 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 №1533-III (далі - Закон №1533-III).

На вказану заяву відповідач1 листом від 26.12.2019 повідомив, що страховий стаж позивача за останні 12 місяців, що передували реєстрації як безробітного, становить 0 місяців, оскільки відомості про сплату роботодавцем ДП «Шахта №1 «Нововолинська» страхових внесків за період з червня 2018 по травень 2019 відсутні, у зв`язку з чим ОСОБА_1 призначено допомогу у мінімальному розмірі в сумі 610 грн.

Позивач зазначає, що Нововолинська МФ ВОЦЗ неправомірно відмовила у проведенні перерахунку допомоги по безробіттю у зв`язку з не зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з червня 2018 по травень 2019 через відсутність даних про сплату страхових внесків, оскільки страхувальником (роботодавцем) ДП «Шахта №1 «Нововолинська» сплата єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ) була здійснена за вказаний період одночасно з виплатою заробітної плати, а тому вказаний період підлягає зарахуванню до страхового стажу, а допомога по безробіттю - перерахунку відповідно до частини першої статті 23 Закону №1533-III.

Крім того, вказує, що сам факт не зарахування сум страхових внесків, сплачених із заробітної плати, на банківський рахунок відповідної установи за відсутності вини позивача не є підставою для відмови у призначенні та виплаті допомоги по безробіттю з врахуванням періоду роботи на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» з червня 2018 року по травень 2019 року. Оскільки із заробітної плати ОСОБА_1 утримувались щомісячно суми страхових внесків, тому вона не повинна нести відповідальність за неналежне виконання підприємством та іншими контролюючими органами своїх обов`язків по зарахуванню обов`язкових платежів.

Ухвалою суду від 27.01.2020 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог частини другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Даною ухвалою суду залучено співвідповідача у справі Волинський обласний центр зайнятості (далі відповідач2, ВОЦЗ) (а.с.30-31).

13.02.2020 до суду надійшов відзив відповідача2 (а.с.47-54), у якому ВОЦЗ просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з наступних підстав. 21.06.2019 позивач звернулась до Нововолинської МФ ВОЦЗ за сприянням у працевлаштуванні та 24.06.2019 позивачем подано заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю. Розрахунковим періодом для призначення допомоги по безробіттю позивача є червень 2018 року травень 2019 року. За даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ДП «Шахта №1 «Нововолинська» не сплачений соціальний внесок за вказаний період, що підтверджується даними Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОК-5. Оскільки страховий стаж позивача протягом 12 місяців, які передували реєстрації в службі зайнятості, становить 0 місяців, тому наказом Нововолинської МФ ВОЦЗ НТ 190701 від 01.07.2019, керуючись пунктом 2 статті 22 Закону №1533-III та пункту 3 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 №613 (далі - Порядок №613) позивачу призначено допомогу у мінімальному розмірі - 610,00 грн відповідно до постанови правління Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття «Про мінімальний розмір допомоги по безробіттю» від 12.09.2018 №175 (далі - Постанова №175).

Крім того, вказує, що центр зайнятості не здійснює контроль за сплатою ЄСВ, не проводить зарахування періоду роботи до страхового стажу та у своїй роботі керується даними Державного реєстру виключно для призначення допомоги по безробіттю. Водночас не заперечує того факту, що позивач не повинен нести відповідальність за невиконання роботодавцем обов`язку зі сплати ЄСВ, однак центр зайнятості не наділений повноваженнями здійснювати зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з червня 2018 року по травень 2019 року та проводити нарахування допомоги по безробіттю всупереч відомостям Державного реєстру.

Також зазначає, що у випадку погашення заборгованості зі сплати ЄСВ роботодавцем - ДП «Шахта №1 «Нововолинська» та відображенням цієї інформації в Державному реєстрі у відповідача будуть наявні правові підстави для здійснення перерахунку допомоги по безробіттю.

14.02.2020 до суду надійшов відзив відповідача1 (а.с.86-89), в якому Нововолинська МФ ВОЦЗ позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні з аналогічних підстав, наведених відповідачем2 у своєму відзиві.

У клопотанні від 13.02.2020 третя особа2 - ДП «Шахта №1 «Нововолинська» зазначила, що за період червень 2018-травень 2019 позивачу нарахована заробітна плата, яка виплачена повністю, як і перераховано в бюджет ЄСВ. Про сплату ЄСВ фіскальному органу подавались відповідні звіти. Враховуючи те, що заробітна плата протягом вказаного періоду виплачувалась ОСОБА_1 несвоєчасно, податковий орган сплачені суми ЄСВ відносив в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені в порядку календарної черговості їх виникнення. ДП «Шахта №1 «Нововолинська» під час вирішення справи просить врахувати судову практику Верховного Суду, сформовану у справах за позовами ПФУ про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсій у зв`язку з наявністю заборгованості по ЄСВ, та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення (а.с.115).

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Ухвалою суду від 17.02.2020 вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.121).

В судове засідання з`явилась представник відповідача2, яка заперечила проти позову ОСОБА_1 з підстав, викладених у відзиві.

Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.160).

Представники відповідача1 та третіх осіб в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.156-158).

Заслухавши пояснення представника відповідача2, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що в періоди з 03.07.2015 по 27.12.2018 та з 08.01.2019 по 31.05.2019 ОСОБА_1 працювала в ДП «Шахта № 1 «Нововолинська», що підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с.11-12). Відповідно до наказу від 31.05.2019 №50/к позивача звільнено з роботи за п.2 ст.36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору).

24.06.2019 позивач звернулася до Нововолинської МФ ВОЦЗ із заявами про надання (поновлення) статусу безробітного та призначення (поновлення) виплати по безробіттю (а.с.81, 82), на підставі яких ОСОБА_1 відповідно до наказу від 24.06.2016 №НТ190624 надано статус безробітного та відповідно до наказу від 01.07.2019 № НТ190701 призначено допомогу по безробіттю, як застрахованій особі без урахування страхового стажу, відповідно до частин другої, четвертої статті 22, частини третьої статті 23 Закону №1533-III протягом 360 календарних днів з 01.07.2019 по 24.06.2020 (а.с.93).

Виплата допомоги про безробіттю ОСОБА_1 була розпочата Нововолинською МФ ВОЦЗ з 01.07.2019 згідно з наказом від 01.07.2019 №НТ190701 (а.с.130).

11.12.2019 позивач звернулася до Нововолинської МФ ВОЦЗ із заявою, у якій просила повідомити причини нарахування та виплати допомоги по безробіттю у мінімальному розмірі (а.с.13).

Листом від 26.12.2019 №2637/26/06-19 Нововолинська МФ ВОЦЗ повідомила позивача про те, що за даними Державного реєстру її страховий стаж за останні 12 місяців, що передували реєстрації як безробітного, становить 0 місяців, оскільки відомості про сплату роботодавцем ДП «Шахта №1 «Нововолинська» страхових внесків за період з червня 2018 по травень 2019 відсутні. У зв`язку з несплатою ДП «Шахта №1 «Нововолинська» страхових внесків ОСОБА_1 призначено допомогу у мінімальному розмірі 610 грн (а.с.14-15).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до таких висновків.

Згідно із преамбулою Закону №1533-III цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

За приписами статті 1 Закону №1533-III у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає страхуванню на випадок безробіття та за який сплачено страхові внески (нею, роботодавцем);

страхові внески - кошти відрахувань на страхування на випадок безробіття, сплачені згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», кошти єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, спрямовані на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття відповідно до пропорцій, визначених законом.

Терміни «застрахована особа», «страхувальники» та «роботодавці» вживаються у цьому Законі у значенні, наведеному у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

Пунктами 3, 10 частини першої статті 1 Закону №2464-VI визначено значення термінів, зокрема:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1533-ІІІ страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, цивільно-правового договору чи на інших підставах, передбачених законом, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) та інші особи, які проходять службу та отримують грошове забезпечення (далі - військовослужбовці), особи, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичні особи - підприємці, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.

Частиною першою статті 6 Закону №1533-ІІІ встановлено, що право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи.

Одним із видів такого забезпечення є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності (абзац другий частини першої статті 7 Закону №1533-ІІІ).

Згідно з частиною першою статті 22 Закону №1533-III право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону № 1533-III застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Частиною першою статті 23 Закону №1533-ІІІ встановлено, що застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.

Обчислення страхового стажу регламентовано статтею 21 Закону № 1533-ІІІ, відповідно до частини першої якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний пред`являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі.

З цим правом кореспондується обов`язок такого платника своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI), який підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 9 Закону №2464-V).

Як передбачено частинами сьомою, восьмою, десятою, одинадцятою статті 9 Закону №2464-V єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, згідно із частиною шостою статті 25 Закону №2464-V за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно з пунктами 1, 9 розділу II Порядку №613 допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. Розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу), а також довідок про грошове забезпечення, виданих особі військовими комісаріатами, де така особа перебувала на обліку, військовими частинами, органами, де особа проходила службу. Якщо на восьмий день з дати реєстрації безробітного, що є застрахованою особою, відсутні дані в повному обсязі для обчислення страхового стажу та середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), допомога по безробіттю призначається в мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду. Після надходження уточнених даних про застраховану особу з Державного реєстру, для військовослужбовців - після подання особою документів з військового комісаріату, де така особа перебувала на обліку, військової частини або органів, де проходила службу, здійснюється перерахунок виплати допомоги по безробіттю з дня її призначення. У разі припинення реєстрації безробітного перерахунок може здійснюватися за заявою особи або за рішенням суду.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2016 №10-1, відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу для призначення допомоги по безробіттю періоду роботи позивача з червня 2018 по травень 2019 через відсутність даних про сплату страхових внесків.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, позивачу за період роботи з червня 2018 по травень 2019 була нарахована та виплачена заробітна плата, з якої нараховані та сплачені страхові внески, що підтверджується довідками ДП «Шахта № «Нововолинська» №65/14 та №66/14 від 03.02.2020 (а.с.118, 119), а ОСОБА_1 за вказаний період була включена до поданої ДП «Шахта №1 «Нововолинська» звітності «Про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», про що зазначено в поясненнях третьої особи2.

При цьому відсутність за даними системи персоніфікованого обліку відомостей про сплату страхових внесків обумовлена тим, що у ДП «Шахта №1 «Нововолинська» була наявна заборгованість по сплаті страхових внесків, тому зарахування поточних платежів відбувалося в рахунок погашення заборгованості.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця роботодавцем сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання ДП «Шахта №1 «Нововолинська» обов`язку по сплаті страховних внесків позивач позбавлена соціальної захищеності (отримання належного матеріального забезпечення на випадок безробіття) та стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту, передбаченим статтею 46 Конституції України.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 26 березня 2020 року №299/3616/16-а.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач зверталась до Нововолинської МФ ВОЦЗ з вимогою зарахувати до її страхового стажу для призначення допомоги по безробіттю періоду роботи з червня 2018 по травень 2019 у ДП «Шахта №1 «Нововолинська». Суть її звернення від 11.12.2019 стосувалась надання інформації про причини нарахування та виплати розміру допомоги по безробіттю у мінімальному розмірі (а.с.13).

Таким чином, оскільки відповідач1 при призначенні допомоги по безробіттю ОСОБА_1 використовував дані Державного реєстру та не відмовляв позивачу у зарахуванні до її страхового стажу періоду роботи з червня 2018 по травень 2019 у ДП «Шахта №1 «Нововолинська», тому підстави для визнання протиправними дій Нововолинської МФ ВОЦЗ щодо відмови у зарахуванні вказаного періоду роботи до страхового стажу позивача відсутні.

Разом з тим, оскільки з наявних у справі письмових доказів вбачається, що з червня 2018 по травень 2019 позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися та сплачувались страхові внески, тому період з червня 2018 по травень 2019 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, а ОСОБА_1 в свою чергу має право на виплату допомоги по безробіттю в розмірі, визначеному частиною першою статті 23 Закону №1533-ІІІ.

Враховуючи, що позивач позбавлена належного матеріального забезпечення на випадок безробіття у зв`язку з відсутністю в системі персоніфікованого обліку даних про сплату ДП «Шахта №1 «Нововолинська» страхових внесків за період роботи з червня 2018 по травень 2019, що зумовлена зарахуванням сплачених страхових внесків в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені, тому з метою належного захисту порушених прав та інтересів ОСОБА_1 суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Нововолинської МФ ВОЦЗ провести з 01.07.2019 перерахунок і виплату допомоги по безробіттю позивачу відповідно до частини першої статті 23 Закону №1533-ІІІ з урахуванням страхового стажу за період з червня 2018 по травень 2019 та виплачених сум.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 КАС України).

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ВОЦЗ судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 420,40 грн, який сплачений квитанцією від 17.01.2020 №53 (а.с.8).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати територіальний підрозділ Волинського обласного центру зайнятості (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Б.Хмельницького, будинок 3а, ) - Нововолинську міську філію Волинського обласного центру зайнятості провести з 01 липня 2019 року перерахунок і виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з урахуванням страхового стажу за період з червня 2018 року по травень 2019 року та виплачених сум.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Волинського обласного центру зайнятості (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Б.Хмельницького, будинок 3а, ) судові витрати в сумі 420,40 грн (чотириста двадцять грн 40 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з врахуванням вимог пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Повне судове рішення складено 12 травня 2020 року.