Справа № 400/1549/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
12 травня 2020 р. № 400/1549/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., ознайомившись із матеріалами

за адміністративним позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, АДРЕСА_2

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зокрема, позивач просить визнати бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, відповідно до наказу від 16.07.2019 № 167 в сумі 18 711,05 грн протиправною; зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 18 711,05 грн.

Ухвалою від 21.04.2020 суд залишив позовну заяву без руху з таких підстав.
Суд зазначив, що позивач виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом відповідача від 16.07.2019, у пункті 4 якого, серед іншого, вказано про виплату позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 18711,05 грн.

З урахуванням вимог пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, вбачається, що після видання наказу про виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини з таким військовослужбовцем повинен бути проведений розрахунок.

Отже, не отримавши 16.07.2019 грошову компенсацію за неотримане речове майно, позивач повинен був дізнатися про порушення його права.

Шестимісячний строк, обчислений з дати звільнення позивача з військової служби (16.07.2019), сплинув 16.01.2020.

З позовною заявою позивач звернувся 14.04.2020, тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

04.05.2020 представник позивача надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додав позовну заяву у двох примірниках, у якій виклав окрему позицію позивача строків звернення до адміністративного суду. Зазначена заява подана з посиланням на ухвалу від 21.04.2020 про залишення позовної заяви без руху та на її виконання.

У позовній заяві в новій редакції, доданій до заяви про усунення недоліків позовної заяви, зазначено, що шестимісячний строк звернення до адміністративного суду є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України або іншими законами. У зв`язку з тим, що у Кодексі адміністративного судочинства України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці, підлягає до застосування стаття 233 Кодексу законів про працю України, яка установлює, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, іншими словами, у позовній заяві у новій редакції позивач наводить власну правову позицію щодо належності грошової компенсації вартості за неотримане речове майно до заробітної плати та, як наслідок, відсутності обмежень будь-яким строком звернення до адміністративного суду за отриманням.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі за позовною заявою в уточненій редакції, суд зазначає про таке.

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені строки звернення до адміністративного суду.

Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частини перша та друга статті 122 Кодеску адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку із особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, в якості гарантій соціального і правового захисту військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та коменсації.

До таких гарантій належить і продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців, визначене статтею 91 вищевказаного Закону, в тому числі і речове забезпечення військовослужбовців або грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 04.07.2019 у справі № 821/2/18 викладена правова позиція, згідно з якою грошова компенсація за неотримане речове майно не входить до складу грошового забезпечення. Як зазначено у цій постанові, Верховний Суд вважає достатнім строком для реалізації позивачем права звернення до суду за захистом порушеного права загальний шестимісячний строк, встановлений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так само про шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах відповідної категорії йдеться у пункті 31 постанови Верховного Суду від 23.08.2019 у справі № 2040/7697/18.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов переконання, що для звернення до адміністративного суду з відповідним позовом застосовується шестимісячний строк, встановлений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки позивач не надав суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із доказами на підтвердження поважності причин його пропуску, суд доходить висновку про неусунення позивачем недоліків позовної заяви.

За нормами пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суд зазначає, що ухвалою від 21.04.2020 надав позивачу строк для усунення недолків позовної заяви у десятиденний строк з дати закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на усій території України карантин (пункт 1 цієї постанови).

Одночасно суд вважає обгрунтованим повернення позовної заяви позивачу до спливу цього строку, ураховуючи таке.

Заява від 04.05.2020 подана представником позивача саме на виконання ухвали від 21.04.2020 і викладена у новій редакції позову правова позиція свідчить про відсутність у позивача волевиявлення на подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на підтвердження поважності їх пропуску.

Згідно з частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Отже, з метою процесуальної економії та забезпечення своєчасної реалізації позивачем права на повторне звернення до адміністративного суду, суд повертає позовну заяву до закінчення десятиденного строку з дати завершення карантину.

На підставі вищезазначеного, керуючись пунктом 1 частини четвертої, частиною восьмою статті 169, статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:
1. Позовну заяву і додані до неї матеріали повернути.

2. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя В.В. Птичкіна