Справа № 425/1056/20
Суддя: Романовський Є. О.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020 року Провадження №2-а/425/91/20

Справа№425/1056/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Кравченка Ростислава Олеговича про визнання дій протиправними та скасування рішення суб`єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.04.2020 року відповідачем відносно неї складено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ДП18 № 678170 та накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., внаслідок того, що вона 28.03.2020 року о 08-52 год. керувала транспортним засобом «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Рубіжне по

вул. Б. Хмельницького та не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушила вимоги п. 9.2 (б) ПДР.

Позивач не погоджується з даними правопорушеннями та стверджує, що вона не порушувала вимог п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху, оскільки 28.03.2020 року близько 09.00 год. вона дійсно керуючи зазначеним транспортним засобом, рухалась по

вул. Б.Хмельницького в м. Рубіжне Луганської області, продовжувала рух прямо, внаслідок чого не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, а тому просила суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 03.04.2020 року серії ДП18 № 678170.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

В судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими

нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянки України (а.с. 4-5).

ОСОБА_1 має посвідчення водія категорії В та їй на праві приватної власності належить транспортний засіб «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується посвідченням водія серія НОМЕР_2 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 (а.с.8, 9).

З постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 03.04.2020 року серії

ДП18 № 678170 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 122 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. у зв`язку з тим, що вона 28.03.2020 року о 08-52 год. керувала транспортним засобом «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Рубіжне по вул. Б. Хмельницького та не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушила вимоги п. 9.2 (б) ПДР (а.с.6).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними в постанові про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 03.04.2020 року серії ДП18 № 678170, стверджуючи, що не порушувала вимог п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху, оскільки рухалася по вул. Б.Хмельницького в м. Рубіжне та продовжувала рух прямо, не змінюючи відповідного напрямку, а отже не порушувала Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час судового засідання, в порядку ст. 220 КАС України, здійснено демонстрацію відеозапису з персонального мобільного відеореєстратора інспектора патрульного поліції, з якого вбачається, що позивач знаходилася в транспортному засобі «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та її було звинувачено у порушенні

п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху, однак на даному відео не вбачається, що позивач саме керувала зазначеним транспортним засобом та не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч. Зазначений відеозапис на оптичному диску долучений до матеріалів справи (а.с. 28).

Крім того, суд не бере до уваги даний відеозапис, оскільки він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Суд зазначає, що належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є саме фіксування факту керування зазначеним транспортним засобом та не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 року у справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17).

Таким чином, єдиним наданим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03.04.2020 року серія ДП18 № 678170, в якій зафіксовано факт порушення водієм Правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, правомірність свого рішення не довів, а тому на думку суду, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за порушення п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху.

Щодо вимоги позивача про визнання дії відповідача протиправними суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям відповідачем рішення, а не з діями, вчиненими останнім з метою виконання своїх функцій та повноважень, суд вважає, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача, на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України, є скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 03.04.2020 року серія ДП18 № 678170, та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Самі по собі дії відповідача не тягнуть для позивача настання будь-яких негативних наслідків, відповідно, такий спосіб захисту, як визнання їх протиправними, жодним чином не сприятиме відновленню прав позивача, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї вимоги позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, внаслідок чого постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 03.04.2020 року серії ДП18

№ 678170 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 5-11, 77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 268, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Кравченка Ростислава Олеговича про визнання дій протиправними та скасування рішення суб`єкта владних повноважень - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 03 квітня 2020 року серія ДП18 № 678170 про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу у розмірі

425,00 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В задоволенні іншої вимоги відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду або через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено 12 травня 2020 року.

Суддя Є.О. Романовський