Справа № 540/2277/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2277/19
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Запорожана Д.В.

- Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування результатів конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б» від 30.09.2019 р. №1081, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

29.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в якому позивач просить суд:

- про скасувати результати конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б» від 30.09.2019 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначав, що приймав участь у конкурсі на зайняття вакантних посад державної служби категорії «Б», який був проведений в ДАБІ України на посаду директора Департаменту дозвільних процедур Держархбудінспекції, але не став переможцем. Результати конкурсу підлягають скасуванню, оскільки при його проведенні конкурсною комісією були допущенні суттєві порушення пунктів 13,15,17,18,27,45 Порядку проведення конкурсу, які стосуються формування складу конкурсної комісії та її роботи під час проведення конкурсу, а саме:

- персональний склад конкурсної комісії не було представлено, а також не повідомлено про розпорядчий документ, яким було затверджено її склад;

- під час проведення тестування на знання законодавства були присутні сторонні особи;

- особи, які теоретично є членами комісії періодично залишали зал проведення конкурсу, а повертаючись приймали рішення, що, в свою чергу, могло вплинути на об`єктивність визначення реального рівня підготовки конкурсантів;

- питання під час проведення співбесіди задавали не уповноважені на те особи;

- характер поставлених під час співбесіді питань ймовірними членами конкурсної комісії, у тому числі і її адміністратором, ставить під сумнів наявність у таких осіб знань у галузі «Архітектура та містобудування», що свідчить про упередженість, а тому навіть може містити прояви дискримінації, будь-які прояви якої заборонені статтю 19 Закону України «Про державну службу».

Крім того, допущені порушення пунктів 44,45,46,47 Порядку № 246 при затвердженні ситуаційних завдань та вимог до професійної компетентності кандидата, які будуть оцінюватись за результатами їх розв`язання, а також не доведення змісту цих вимог до відома членів конкурсної комісії та конкурсантів.

Відповідачем допущено порушення пунктів 50,52,53, Порядку № 246 при проведенні конкурсу, а саме: не затвердження вимог до професійної компетентності кандидата, які будуть оцінюватись за результатами співбесіди; недоведення змісту цих вимог до відома конкурсантів; відсутність цих вимог при оцінюванні та визначенні результатів співбесіди.

Крім того, незрозумілими є критерії оцінки ділових та особистих якостей кандидата, які можуть бути визначені на підставі результатів психологічного тестування, вирішення завдань тощо.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, зазначаючи, що позивач був допущений до проведення конкурсу та пройшов усі етапи оцінювання кандидатів, тому він фактично погодився зі складом конкурсної комісії та порядком її призначення, оскільки брав безпосередню участь у цьому конкурсі. Позивач не наводить жодного факту порушення саме його прав під час проведення усіх етапів конкурсу, який є предметом спору, зокрема й щодо результатів кожного етапу оцінювання. Конкурс, який є предметом спору, організовано та проведено у порядку, визначеному законодавством України. Жодного обґрунтованого факту порушення процедури проведення конкурсу позивачем не надано, отже, підстави для скасування результатів конкурсу відсутні.

Рішенням Херсонського адміністративного суду від 26 грудня 2019 року відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування результатів конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б» від 30.09.2019 р.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права та не повністю з`ясовані обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегією суддів враховано, що (на період вжитих Урядом України карантинних заходів) П`ятим апеляційним адміністративним судом забезпечено доступ учасників справи до суду, в тому числі і шляхом надіслання та приймання процесуальних документів пов`язаних з розглядом справи (в тому числі і письмових пояснень, відзивів, доказів тощо) засобами електронного зв`язку, про що повідомлено на офіційному сайті суду.

Відтак, сторони та учасники справи мали процесуальну можливість доступу до суду, в тому числі і шляхом надіслання до суду апеляційної інстанції необхідних процесуальних документів та письмових пояснень у даній справі для урахування їх під час розгляду апеляційної скарги.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Наказом ДАБІ України від 30.09.2019 року № 1081 «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад» оголошено конкурс на зайняття посади директора Департаменту дозвільних процедур, затверджено умови проведення конкурсу та визначено кінцевий термін прийняття документів для участі у конкурсі.

Зазначений наказ та умови проведення конкурсу надіслано в електронній формі Національному агентству України з питань державної служби, а також інформацію про проведення конкурсу, у тому числі й інформацію про переможців конкурсу, оприлюднено на Єдиному порталі вакансій державної служби відповідно до норм Закону і Порядку проведення конкурсу (https://career.gov.ua/site/view-vacantion7icH1592). На офіційному веб-сайті Відповідача також оприлюднено інформацію щодо зазначеного вище конкурсу.

Наказом Держархбудінспекції від 09.10.2019 року № 1134 «Про конкурсну комісію Держархбудінспекції» затверджено склад конкурсної комісії.

Позивач був допущений до проведення конкурсу, прийняв безпосередню участь та пройшов усі етапи оцінювання кандидатів, але не став переможцем конкурсу.

Відповідно до протоколу засідання конкурсної комісії від 18.10.2019 року № 50 отримав середній бал 0,3 за вимогою «особисті якості», отже відповідно до Порядку проведення конкурсу вважається таким, що не пройшов конкурсний відбір та не міг бути включеними до загального рейтингу.

Приймаючи рішення по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не допущено порушень при оголошені конкурсу, оприлюдненню цієї інформації, утворенні конкурсної комісії. Крім цього, судом зазначено, що позивач фактично не погоджується з результатами проведеного конкурсу, пройшовши всі етапи конкурсу, які складаються, в свою чергу, із тестування, розв`язання ситуаційних завдань та співбесіди, фактично погодився зі складом комісії, оскільки брав безпосередню участь у цьому конкурсі.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), Порядком проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 р. № 246 (далі - Порядок № 246),

У ч. 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У ч.ч. 1, 3, 4 ст. 5 КАС України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях регламентовано Законом № 889-VIII.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 22 Закону № 889-VIII з метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов`язки, проводиться конкурс на зайняття вакантної посади державної служби відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Проведення конкурсу здійснюється з урахуванням рівня професійної компетентності, особистих якостей і досягнень кандидатів на зайняття вакантної посади.

Особливості проведення конкурсу державних службовців на посади в органах судової влади визначаються законом.

Порядок проведення конкурсу визначає:

1) умови проведення конкурсу;

2) вимоги щодо оприлюднення інформації про вакантну посаду державної служби та оголошення про проведення конкурсу;

3) склад, порядок формування та повноваження конкурсної комісії;

4) порядок прийняття та розгляду документів для участі в конкурсі;

5) порядок проведення тестування, співбесіди, інших видів оцінювання кандидатів на зайняття вакантних посад державної служби;

6) методи оцінювання кандидатів на зайняття вакантних посад державної служби.

Порядок проведення конкурсу на зайняття посад державної служби затверджено Постановою № 246.

Згідно з п. 3 Порядку № 246 конкурс проводиться з дотриманням принципів: 1) забезпечення рівного доступу; 2) політичної неупередженості; 3) законності; 4) довіри суспільства; 5) недискримінації; 6) прозорості; 7) доброчесності; 8) надійності та відповідності методів тестування; 9) узгодженості застосування методів тестування; 10) ефективного і справедливого процесу відбору.

Пунктом 5 Порядку № 246 визначено, що рішення про оголошення конкурсу на зайняття посади категорій «Б» і «В» приймає керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби).

Згідно з п. 6 Порядку № 246 конкурс проводиться такими етапами:

1) прийняття рішення про оголошення конкурсу;

2) оприлюднення оголошення про проведення конкурсу;

3) прийняття документів від осіб, які бажають взяти участь у конкурсі;

4) перевірка поданих документів на відповідність установленим законом вимогам;

5) проведення тестування та визначення його результатів;

6) розв`язання ситуаційних завдань та визначення їх результатів (у випадках, передбачених цим Порядком);

7) проведення співбесіди та визначення її результатів;

8) проведення підрахунку результатів конкурсу та визначення переможця конкурсу і другого за результатами конкурсу кандидата;

9) оприлюднення результатів конкурсу.

Відповідно до п.п. 67, 68 Порядку № 246 кандидат як учасник конкурсу має право оскаржити рішення конкурсної комісії відповідно до статті 28 Закону № 889-VIII.

Рішення Комісії або конкурсної комісії стосовно переможця конкурсу та другого за результатами конкурсу кандидата скасовується у разі встановлення факту порушення умов або порядку проведення конкурсу, яке могло вплинути на його результати.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано засади проведення конкурсних процедур на зайняття вакантних посад державної служби, визначальними серед яких, зокрема, є забезпечення рівного доступу, законності, довіри суспільства, прозорості, доброчесності, надійності та відповідності методів тестування, ефективного і справедливого процесу відбору, та право громадських організацій здійснювати контроль за їх дотриманням.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що персональний склад конкурсної комісії не був представлений, також не було надано копію розпорядчого акта про її склад.

З приводу цього, колегія суддів зазначає, що аналізуючи норми Закону № 889-VIII та Порядок № 246 проведення конкурсу встановлено, що обов`язку суб`єктів владних повноважень представляти членів конкурсної комісії особам, які проходять конкурс не визначено.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач заявою до ДАБІ не звертався та жодним чином у порядку, визначеному законодавством з приводу, на його думку допущених порушень.

Більш того, протоколами засідання конкурсної комісії (протоколів від 10.10.2019 № 45, від 11.10.2019 № 46, від 16.10.2019 №48 та від 18.10.2019 № 50 зафіксовано всі етапи проведення конкурсу.

Щодо компетентності членів конкурсної комісії та поставлених ними питань позивачу, а також процедури проведення співбесіди, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що до повноважень суду не відноситься ні визначення компетенції членів конкурсної комісії, ні професійної компетентності позивача.

Стосовно не встановлення відповідачем критеріїв оцінки та вимог до професійної компетентності кандидатів, не доведення змісту цих вимог до конкурсантів при вирішенні ситуаційних завдань та визначення балів по них, при проведенні співбесіди, то слід зазначити, що позивач виконав ситуаційне завдання та пройшов зазначений етап конкурсу, але чому він має отримати бал більший ніж визначено конкурсною комісією, суд апеляційної інстанції зазначає, що оцінювання та визначення рівня компетенції позивача і є дискреційними повноваженнями відповідача в які суд не може втручатись чи підмінювати орган за виключенням контролю за дотриманням процедури проведення конкурсу.

При цьому, доводи апелянта про те, що при проведенні конкурсу конкурсною комісією були допущенні суттєві порушення пунктів 13,15,17,18,27,45 Порядку проведення конкурсу, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на вищезазначене.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів особи на момент її звернення до суду.

При цьому, таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у відповідних законодавчих актах право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Разом з тим, саме по собі порушення вимог закону рішенням суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою для цього є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів відповідним рішенням.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Таким чином, обов`язковою умовою для задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Аналогічні правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 21.11.2018 р. у справі № 504/4148/16-а та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для колегії суддів при вирішенні даної справи.

Надаючи оцінку доводам апелянта, колегія суддів також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення цього позову та вважає, що судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Отже, суд апеляційної інстанції констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Запорожан Д.В. Єщенко О.В.