Справа № 447/1575/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 447/1575/19 пров. № А/857/2472/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Носа С. П.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 17 грудня 2019 року, прийняте суддею Карбовнік І. М. об 11 годині 46 хвилин у місті Миколаєві, повний текст складений 27.12.2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до приватного виконавця Пиць А. А. про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 червня 2019 року ВП № 59271153.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 17 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що вимога необґрунтована і не підлягає задоволенню, оскільки після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, і час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що виконавчий документ повертається стягувачу, коли пропущено встановлений законом строк пред`явлення його до виконання. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Крім того, згідно з постановою від 24 квітня 2019 року державного виконавця Новороздільського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, яка не оскаржена, виконавчий лист може бути повторно пред`явлено до виконання в строк до 24 квітня 2019 року, а оспорена постанова в справі від 06 червня 2019 року.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

28 квітня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи без участі відповідача, відзив на апеляційну скаргу та заява про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача проводить аналіз законодавства та зазначає, що у приватного виконавця Пиць А.А. не було підстав для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, оскільки строки на пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у випадку повернення виконавчого документа стягувачеві. Звертає увагу на обов`язок приватного виконавця відкрити виконавче провадження шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03 травня 2012 року Миколаївським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 2-106/2011 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2165824,03 грн.

На виконання вказаного виконавчого листа приватним виконавцем виконавчого органу Львівської області Пиць А. А. 04 червня 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59271153.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з частиною 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьохрічного строку, який переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ.

Як підтверджується матеріалами справи, постановою державного виконавця Новороздільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Яримович С. Б. від 24 квітня 2019 року ВП № 50392489 виконавчий лист № 2-106/2011 від 03 травня 2012 року, виданий Миколаївським районним судом Львівської області, повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». На момент повернення виконавчого листа рішення суду не було виконане.

Таким чином, оскільки виконавчий лист № 2-106/2011 від 03 травня 2012 року було повернуто, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що перебіг трьохрічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання починається заново з наступного дня після його повернення.

З огляду на викладене, оскільки законодавчими нормами передбачено право на пред`явлення виконавчого документа впродовж трьох років, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 24 квітня 2019 року, в якій зазначено про можливість пред`явлення виконавчого листа до виконання в строк до 24 квітня 2019 року, не має наперед доказової переваги, оскільки така з урахуванням статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не звільняє від доказування.

Разом з тим, дата, на яку покликається позивач, є лише опискою, ніж встановленням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки збігається з датою постановлення постанови державним виконавцем.

Вищенаведене свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Отже, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

З приводу заяви представника приватного виконавця Пиць А.А. - адвоката Репак В.В. про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Окрім цього, згідно положень частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Отже, вказані норми чинного законодавства визначають можливість стягнення на користь суб`єкта владних повноважень лише витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, тому підстави для розподілу витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 17 грудня 2019 року у справі № 447/1575/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з урахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 06.05.2020 року.