Справа № 1.380.2019.005289
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 травня 2020 року

м. Київ

справа № 1.380.2019.005289

адміністративне провадження № К/9901/11563/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.005289 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив:

- визнати незаконним і скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління Національної поліції України у Львівській області № 2813 від 18 вересня 2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на інспектора сектору реагування патрульної поліції № 3 патрульної поліції Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції № 3 патрульної поліції Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 18 вересня 2019 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 18 вересня 2019 року по день фактичного поновлення з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ тимчасово виконуючого обовязки начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2813 від 18 вересня 2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на інспектора сектору реагування патрульної поліції № 3 патрульної поліції Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 » у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції № 3 патрульної поліції Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 19 вересня 2019 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 34868,16 грн з урахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління Національної поліції України у Львівській області № 2813 від 18 вересня 2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на інспектора сектору реагування патрульної поліції № 3 патрульної поліції Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ».

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Слід зазначити, що судом першої інстанції справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.

Задовольнивши частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що у висновку службового розслідування відповідач встановив те, що позивач грубо порушив службову дисципліну, зокрема вимоги ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги поліцейського, вимоги п. 2 роз. ІІ та п. 3,4 Розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, в частині поваги та не порушенні прав та свобод людини, до яких зокрема відносяться права на повагу гідності, на свободу та особисту недоторканість, інші права, які передбачені Конституцією та законами України. Вказані порушення стали можливими внаслідок особистої недисциплінованості позивача та ігнорування вимог нормативно-правових актів щодо неухильного дотримання службової дисципліни.

Однак, у висновку службового розслідування не зазначено вимоги законодавства або посадові обов`язки, які порушив позивач, а міститься лише загальне посилання на статтю 18 Закону України «Про Національну поліції» у якій наведені обов`язки поліцейського, посилання на пункт 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, у якому наведено, які дії заборонено вчиняти поліцейському під час виконання службових обов`язків.

Отже, висновок службового розслідування, який став підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, ґрунтується на припущеннях, не містить достатніх та належних доказів на підтвердження того, що позивач вчинив дисциплінарний проступок.

Отже, наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління Національної поліції України у Львівській області № 2813 від 18 вересня 2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на інспектора сектору реагування патрульної поліції № 3 патрульної поліції Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 » необхідно скасувати як протиправний.

У поданій касаційній скарзі відповідач, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року та прийняти нову постанову, якою в задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і ст. 13 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас п. 2 ч. 5 цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Наведені обставини свідчать, що спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби, справа є незначної складності.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судовому рішенні судів першої та апеляційної інстанції обставинами справи не дає підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Посада публічної служби, яку обіймав позивач та у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції у Львівській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.005289.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов