Справа № 345/1256/20
Суддя: Кардаш О. І.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/1256/20
Провадження № 2-а/345/28/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі :

головуючої - судді Кардаш О.І.

за участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Калуша в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Швець Максима Аркадійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

06.04.2020 позивач звернувся в суд з наведеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 23.03.2020 відносно нього було винесено постанову серії ДП18 №656354 згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Позивач вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи внаслідок чого оскаржувана постанова, на його думку, є незаконною, необгрунтованою та підлягає скасуванню. Зокрема, в постанові, що оскаржується, зазначено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом на законну вимогу працівника поліції не пред`явив документи, передбачені п. 2.1. ПДР України. Так як відповідачем, в порушення вимог чинного законодавства, причину зупинки названо не було, то позивач повідомив, що всі необхідні документи в нього є, однак пред`явить він їх працівнику поліції на законну вимогу після оголошення причини зупинки його транспортного засобу, пред`явлення службового посвідчення та розгляду справи відповідно до встановлених законом вимог. Однак, відповідач причин зупинки його автомобіля повідомити не зміг, натомість виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Також зазначає, що законом встановлено вичерпний перелік підстав для перевірки страхового полісу, а в даному випадку протокол відповідач не складав, законної причини зупинки його транспортного засобу не повідомляв, за порушення ПДР України до адміністративної відповідальності його притягнуто не було, матеріали ДТП не оформлялися, а тому законні підстави для перевірки страхового полісу не мав. Також права позивачу роз`яснено не було, а його клопотання про залучення захисника відповідач проігнорував, як і те, що розгляд справи був формальним та обмеженим винесенням оскаржуваної постанови. Зважаючи на викладене просить суд постанову про адміністративне правопорушення серії ДП 18 №656354 від 23.03.2020 скасувати.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов згідно якого позов відповідачі не визнають та в його задоволенні просить відмовити. Зокрема, зазначає, що 23.03.2020 здійснюючи патрулювання на автомобільній дорозі «Стрий Знам`янка» на 243 км працівники патрульної поліції помітили вантажно-пасажирський транспортний засіб Mercedec-Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , однак відповідно до Постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом» №211 від 11.03.2020 до 24.04.2020 регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, крім передбачених постановою випадків заборонено. Оскільки транспортний засіб позивача є вантажно-пасажирським, то інспектор мав підстави для його зупинки та подальшої перевірки щодо здійснення перевезень. Проте, позивач відповідні документи, а саме посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не пред`явив, чим порушив вимоги п. 2.1. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому, інспектор роз`яснив позивачу суть скоєного та причину зупинки, однак ОСОБА_1 документи пред`явити відмовився, що пояснив тим, що причину зупинки йому не доведено. Вказує, що з аналізу вимог чинного законодавства вбачається, що на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс, що позивачем проігноровано.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови серії ДП 18 №656354 від 23.03.2020 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом на законну вимогу поліцейського не пред`явив документи, передбачені п. 2.1. ПДР України.

У зв`язку з цим його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про дорожній рух" контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі за ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом п. 2.1 Правил дорожнього руху України встановлений обов`язок водія, механічного транспортного засобу, зокрема мати при собі а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно підпункту «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Позивач зазначає, що у випадку складання відносно нього протоколу він необхідні документи пред`явив би, однак відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до КУпАП, Закону України "Про національну поліцію", з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 1 розділ І Інструкції №1395).

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема за ст. 126 КУпАП.

При цьому, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Аналіз законодавчих норм дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

Зважаючи на викладене та враховуючи матеріали справи, суд вважає, що порушень з боку відповідачів щодо винесення оскаржуваної постанови та розгляду справи по суті немає.

Вказаним також спростовуються доводи позивача щодо порушення його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення через неможливість надати письмові пояснення, скористатись правовою допомогою, а також порядку розгляду адміністративної справи.

Вчинене позивачем порушення правил дорожнього руху належить до випадків скороченого провадження на які вказав Конституційний Суд України в рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/15, а тому відповідач діяв в межах наданих повноважень приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідач при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений нормами КУпАП.

У матеріалах справи наявний відеозапис з місця вчинення адміністративного правопорушення, який подано представником відповідача. Зокрема, на вказаному відеозаписі зафіксована розмова позивача з працівниками патрульної поліції, з якої чітко вбачається, що останній ігноруючи вимогу працівника поліції пред`явити документи, зазначив про незаконність останньої. В даному випадку, ОСОБА_1 зауважив, що надасть документи лише на законну вимогу після пред`явлення йому доказів вчинення ним порушення правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки його транспортного засобу.

Аналізуючи відеозапис з місця події, яка мала місце 23.03.2020, судом встановлено, що відповідачем дотримано порядок винесення постанови, в тому числі було роз`яснено позивачу причину зупинки його транспортного засобу. Зокрема, працівники поліції неодноразово роз`яснили ОСОБА_1 , що причиною зупинки є виконання Постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом» №211 від 11.03.2020 в частині перевезень та просили пред`явити необхідні документи. При цьому, позивачем законну вимогу працівників поліції щодо пред`явлення необхідних документів було відверто проігноровано.

Доводи позивача щодо відсутності у нього можливості користуватись своїми правами належним чином у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, також спростовуються відеозаписом, з якого встановлено, що позивач користувався мобільним телефоном, а будь-яких змістовних клопотань по суті не заявляв.

Таким чином, в результаті здійсненого аналізу обставин справи, суд відхиляє доводи позивача про відсутність законних підстав у відповідача для зупинки його автомобіля та відповідно висування вимоги щодо пред`явлення документів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, в судовому засіданні пояснення позивача спростовано, а будь-які сумніви з приводу відсутності вини водія транспортного засобу, а також неправомірності винесеної постанови у суду відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи, що відповідач виконав покладений на нього, згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності свого рішення, суд приходить до висновку, що постанову серії ДП 18 № 656354 від 23.03.2020 слід залишити в силі, а в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 у справі 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору задоволенню не підлягає, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що станом на 01.01.2020 становить 420,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 72-74, 77, 205, 243-245 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Швець Максима Аркадійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанову серії ДП18 №656354 від 23.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що становить 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: