Справа № 461/3528/20
Суддя: Фролова Л. Д.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/3528/20
Провадження № 2-а/461/126/20
УХВАЛА

04.05.2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2020 року до суду надійшов зазначений адміністративний позов, в якому ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії службових осіб Галицької митниці Держмитслужби при винесенні постанови № 1657/20909/16 від 20 травня 2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено судом, до позовної заяви позивачем не було додано документа (квитанції), який би підтверджував оплату судового збору.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року (справа № 543/775/17) була висловлена правова позиція щодо обов`язку сплати судового збору у справах про оскарження дій та рішень у справах про адміністративні правопорушення. У постанові зокрема зазначено наступне.

З 11 листопада 2011 року набрав чинності Закон України «Про судовий збір» № 3674-VI.

За статтями 1, 2 Закону № 3674-VІ судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Прийняття Закону № 3674-VI не обмежує можливість дії чи прийняття у майбутньому законодавчих актів, які визначають пільги щодо сплати судового збору, отже, питання справляння судового збору, крім Закону № 3674-VІ, може регулюватися іншим законодавством (наприклад, частиною другою статті 239-1 КАС України в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIІI «Про забезпечення права на справедливий суд», згідно з якою за подання і розгляд заяви з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів, судовий збір не сплачується, тоді як у Законі № 3674-VI такої підстави для звільнення від сплати судового збору немає).

Визначальним у такому випадку є наявність норми, припису про те, що у разі звернення до суду особа не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах при поданні до суду заяви чи скарги.

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону № 3674-VI серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Також Законом України від 19 вересня 2013 року № 590-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» внесені зміни до положень КУпАП щодо сплати судового збору. Так статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно з приписами частини сьомої статті 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону № 3674-VI). Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду закон не передбачає.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 169 КАС України).

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Загальний строк звернення із позовом до адміністративного суду встановлений положеннями ч. 2 ст. 122 КАС України та складає шість місяців.

Як вбачається з позовної заяви, дії посадових осіб Львівської митниці ДФС, які оскаржуються позивачем ОСОБА_1 , щодо притягнення його до адміністративної відповідальності мали місце 20 травня 2016 року. З даним позовом до суду він звернувся у квітні 2020 року.

На підтвердження поважності причин пропуску зазначеного процесуального строку позивач зазначає, що про неправомірний характер дій працівників митного органу йому стало відомо 15 квітня 2020 року з постанови Верховного Суду у справі № 461/3666/16-а. Дане судове рішення постановлене судом касаційної інстанції у справі за його ж позовом про скасування постанови митниці у цій же митній справі.

Таку позицію ОСОБА_1 суд не вважає підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки про незаконність дій та рішень уповноважених осіб митного органу позивачем вже було заявлено у 2016 році шляхом подання позову у справі № 461/3666/16-а.

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ст. 123 КАС України).

З урахуванням викладеного, суд встановив, що позов ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 160, 161 КАС України, поданий після закінчення строків звернення до адміністративного суду, а тому залишає таку заяву без руху та надає позивачеві строк для усунення наведених недоліків.

Керуючись ч. 6 ст. 7, ч. 1 ст. 169 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання дій протиправними залишити без руху, надавши позивачеві строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, а саме:

1) надання документа (квитанції) про оплату судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.;

2) подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду за вказанням належних підстав для його поновлення.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява вважається неподаною та повертається позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Д. Фролова