Справа № 240/11272/19
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11272/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Дмитро Миколайович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

05 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області в особі Хорошівського районного сектору Управління державної міграційної служби України у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області в особі Хорошівського районного сектору Управління державної міграційної служби України у Житомирській області з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправними дії Хорошівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області щодо відмови неповнолітній дитині ОСОБА_2 в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки (на паперових носіях) зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ;

- зобов`язати Хорошівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати неповнолітній дитині ОСОБА_2 паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з досягненням її сином 16-річного віку, вона та її син звернулись до Хорошівського районного сектору Управління державної міграційної служби України у Житомирській області з приводу видачі паспорта громадянина України виключно у формі паспортної книжечки, на що отримали лист-відмову від 26 жовтня 2019 року №1816-706/1816.1-19, яка мотивована запровадженням внутрішніх паспортів у формі ID-картки. Позивач зазначає, що не бажає оформляти паспорт у формі пластикової картки типу ID-картки, оскільки це порушуватиме гарантії, встановлені Законом України «Про захист персональних даних», щодо нерозголошення та відмови надавати згоду на обробку таких даних. Вважає, що відповідач порушує права та її інтереси, відмовляючи в оформленні паспорта у формі книжечки, з наведених підстав просить позов задовольнити.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року адміністративний позов позивача задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Хорошівського районного сектору Управління державної міграційної служби України у Житомирській області щодо розгляду заяви ОСОБА_2 від 19 жовтня 2019 року про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки згідно з положеннями Закону України "Про звернення громадян";

- зобов`язано Хорошівський районний сектор управління державної міграційної служби України у Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_2 від 19 жовтня 2019 року про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до вимог Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25 березня 2015 року.

В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Хорошівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області ДМС України оформити та видати ОСОБА_2 паспорт у формі книжечки відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Апелянт наголошує, що в даному випадку ефективним способом захисту прав неповнолітньої дитини є постановлення рішення про зобов"язання відповідача оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки.

У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, по досягненню сином позивача 16-річного віку, ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , звернулись до відповідача з заявою від 19 жовтня 2019 року про оформлення та видачу її синові паспорта у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ (далі Положення №2503-XII).

Хорошівським районним сектором Управління державної міграційної служби України у Житомирській області заяву відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25 березня 2015 року, не розглянуто, а надано відповідь листом від 26 жовтня 2019 року №1816-706/1816.1-19 у якому повідомлено, що відсутня альтернатива паспортам у формі ID-картки. У листі відповідач роз`яснив, що в Україні запроваджено паспорти нового зразка у формі ID -картки. Постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25 березня 2015 року «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія з 1 листопада 2016 року припиняється. Також відповідач зазначив, що відсутній механізм реалізації права видачі паспорта у формі книжечки відповідно до Положення №2503-XII.

Позивач, вважаючи лист від 26 жовтня 2019 року №1816-706/1816.1-19 - рішенням відповідача про відмову у видачі паспорта у вигляді книжечки, звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справи підтверджується, що Хорошківський районний сектор УДМС України в Житомирській області належним чином не розглянув заяву позивача про видачу паспорта у формі книжечки, не перевірив документи, що мали бути додані до заяви, а також не прийняв рішення про видачу або про відмову у видачі паспорта, а розглянув вказану заяву відповідно до Закону України "Про звернення громадян", що не відповідає вимогам Порядку №302. При цьому судом встановлено, що заява позивача не відповідає вимогам статті 3 Закону України "Про звернення громадян", а тому у відповідача були відсутні підстави для її розгляду, як звернення згідно з Законом України "Про звернення громадян".

З огляду на викладене суд першої інстанції зауважив, що відповідачем порушено порядок прийняття рішення у відповідності до вимог Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25 березня 2015 року, а відтак, вимога позивача про визнання протиправними дій щодо відмови відповідача в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем рішення про відмову не приймалось.

Водночас, вирішуючи питання щодо ефективного захисту прав, свобод, інтересів особи у сфері публічно-правових відносин, суд прийшов до висновку, що належним захистом прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_2 про видачу паспорта від 19 жовтня 2019 року відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25 березня 2015 року.

В свою чергу вимогу позивача про зобов`язання Хорошівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт у формі книжечки суд вважає передчасною.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_2 від 19 жовтня 2019 року про оформлення паспорта громадянина України.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 № 7, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зобов`язання Хорошівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ, є саме втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

В той же час, суд зазначає, що з огляду на позицію відповідача щодо відсутності підстав для оформлення та видачі паспорту у формі книжечки, останнім фактично не здійснювалась перевірка поданої заяви про видачу паспорта та долучених до неї документів.

Перелік документів, які подаються із заявою про видачу паспорту, визначено Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015.

Так, відповідно до п.п. 32,35 Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС не пізніше наступного дня після надходження до розгляду документів перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства. До переліку документів, які подаються для оформлення паспорту, зокрема, надаються оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

Відповідно до ч. 8 статті 16 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (в редакції від 29.12.2015 року), уповноважений суб`єкт має право відмовити заявникові у видачі документа у разі, якщо: 1) за видачею документу звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не надав усіх документів та інформації, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

Судом встановлено, що надаючи відповідь на заяву ОСОБА_3 з проханням оформити паспорт громадянина України по досягненню 16 - річного віку зразка 1994 року, відповідач не обґрунтовує свою відмову тим, що заява подана у неналежній формі, або відсутні документи, які вимагаються від заявника в обов`язковому порядку, і розглянув заяву в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа.

Таким чином, відмова у видачі паспорта, викладена у формі відповіді, наданої в порядку Закону України "Про звернення громадян" не є належним рішенням суб`єкту владних повноважень, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позову в частині визнання протиправною відмови відповідача у видачі паспорту в формі книжечки.

Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено перевірку документів, які необхідно подати для оформлення паспорту, та приймаючи до уваги те, що повноваженнями щодо перевірки таких документів наділений саме відповідач, а не суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про видачу паспорту.

Таким чином враховуючи встановлені у справі обставини за результатом апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що дії відповідача, як суб"єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторнами відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, погоджується в позицією суду першої інстанції, висловленою в рішення від 08 січня 2020 року.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.