Справа № 357/4049/20
Суддя: Цукуров В. П.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4049/20
ПРовадження 2-а/357/150/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05.05.2020 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуров В. П. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Центрального округу про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції Центрального округу про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Дослідивши матеріали позовної заяви на предмет дотримання процесуального законодавства України під час звернення до суду, суд приходить до висновку, що вона не відповідає приписам п.11 ч.5 ст.160 та ч.3 ст.161 КАС України з наступних підстав.

Як на підставу звільнення від сплати судового збору позивач посилається на ч.4 ст.288 КУпАП, якою передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Втім, така позиція не відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №543/775/17.

Так, Верховний Суд зазначив, що 11.11.2011 року набрав чинності Закон України «Про судовий збір» №3674-VI. Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління, сплачується інший платіж судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено вказаним Законом.

Прийняття Закону №3674-VI не обмежує можливість дії чи прийняття у майбутньому законодавчих актів, які визначають пільги щодо сплати судового збору, отже, питання справляння судового збору, крім Закону №3674- VI, може регулюватися іншим законодавством (наприклад, ч.2 ст.239-1КАС України в редакції Закону України від 12.02.2015 року №192- VIІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», згідно з якою за подання і розгляд заяви з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів, судовий збір не сплачується, тоді як у Законі №3674- VI такої підстави для звільнення від сплати судового збору немає).

Визначальним у такому випадку є наявність норм, припису про те, що у разі звернення до суду особа не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах при поданні до суду заяви чи скарги.

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону №3674-VI серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Також Законом України від 19.09.2013 року №590-VIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» внесені зміни до положень КУпАП щодо сплати судового збору. Так ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно з приписами ч.7 ст.283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи щодо якої її винесено, судового збору.

Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду Закон №№3674- VI не передбачає.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України від 13.12.2016 року у справі №21-1410а16. Судовий збір за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на дату подачі даного позову дорівнює 420,40 грн.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.94 КАС України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Проте позивач не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу та не підтвердив відповідність копій наданих доказів оригіналам своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення частково на першому та повністю на другому комплекті документів.

Тож, позивачу необхідно сплатити судовий збір, на підтвердження чого надати суду відповідний документ, та зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу та підтвердити відповідність копій наданих доказів оригіналам своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення на всіх відповідних копіях.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1 ст.169 КАС України).

Враховуючи виявлені недоліки та наведені вимоги закону, подану ОСОБА_1 позовну заяву слід залишити без руху з наданням строку для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 169 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Центрального округу про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень та скасування рішення суб`єкта владних повноважень - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для виправлення виявлених недоліків, який не повинен перевищувати 10 (десяти) днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяВ. П. Цукуров