Справа № 415/2768/20
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/2768/20
Провадження № 2-а/415/282/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря - Кравченко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Лисичанська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Гейваха Іллі Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Описова частина

Зміст позовних вимог

До Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Гейваха Іллі Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 13 квітня 2020 року о 17 години 47 хвилин інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Луганській області, лейтенантом Гейвах Іллею Миколайовичем відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2383910.

Як вбачається із винесеної Постанови, позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - користування засобом мобільного зв`язку під час керування транспортним засобом. Ця стаття КУпАП передбачає адміністративну відповідальність - штраф у розмірі 425 грн. 00 коп.

Як зазначено у Постанові, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 рухався по проспекту Хіміків в районі будинку № 48 користувався засобом мобільного зв`язку тримаючи його у руці, чим порушив п. 2.9. ПДР.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а Постанова підлягає скасуванню з наступних обставин.

Дійсно, він 13.04.2020 року приблизно о 16 годині 40 хвилин, керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , перетинав перехрестя вулиць Хіміків та Донецької в районі будинку 48 по вул. Хіміків. Але, під час керування транспортним засобом не користався засобом мобільного зв`язку.

Через деякий час позивача було зупинено патрульною машиною на вулиці Менделєєва біля будинку № 29. В проміжок часу між повним зупиненням його транспортного засобу та підходу патрульного до машини позивача, йому зателефонував співробітник підприємства, він відповів йому, що не може розмовляти тому, що його зупинили робітники поліції і поклав трубку. Саме цей факт було зафіксовано на нагрудній камері патрульного та взято до уваги як доказ того, що позивач розмовляв по телефону під час керування автомобілем. Позивачем даний факт порушення заперечувався.

Для підтвердження порушення, позивач попросив надати йому для ознайомлення належні докази порушення ним правил дорожнього руху п. 2,9., а саме: відеозйомку з технічного засобу.

Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 затверджено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (далі - Інструкція). Ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Пунктом 3 даної Інструкції зазначено перелік технічних засобів та надано їх визначення. Такими технічними приладами є:

автомобільна система технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відео-, аудіозапису,

безпілотний літальний апарат;

відеореєстратор,

карта пам`яті або флеш-карта;

портативний відеореєстратор;

стаціонарна система технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапис,

сервер для зберігання відеозаписів, станція для заряджання та зберігання відеозаписів портативних відео реєстраторів.

Так, інспектором УПП в Луганській області Гейвах Ї М. позивачу було надано відеофіксацію нібито його порушення. Дане відео для перегляду було надано позивачу із власного мобільного телефону Відповідача. Позивач попросив надати йому документи, які свідчать що цей мобільний телефон знаходиться на балансі МВС та має відповідний інвентарний номер, як, на приклад, нагрудні камери. Але йому було відмовлено у надані відповідних документів посилаючись на те, що він не має право їх витребувати і в загалі ці документи його не стосуються та непотрібні.

Більш того, даним відео не зафіксовано порушення позивачем п. 2.9. ПДР, а лише видно як схожий автомобіль здійснює проїзд перехрестя. До винесення оскаржуваної постанови він скористався наданим йому правом та надав свої пояснення по справі, але вони, залишені Відповідачем поза увагою.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення

Як вбачається із складеної Постанови, дата, час та місце нібито скоєного правопорушення зазначено: «13.04.2020, 16:41:53, Проспект Хіміків, 48», тоді як розгляд справи відбувся: «13.04.2020, 17:47:15, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Менделєєва, 29». Тобто, розгляд справи та складання Постанови відбулось не за місцем начебто вчиненого правопорушення, а в іншому місці та в інший час (через годину), такі дії Відповідача є порушенням Інструкції № 1395.

З викладеного вбачається, що Відповідач при винесені оскаржуваної Постанови не дотримався вимог законодавства, а саме: статей 245, 278, 279, 280 КУпАП, Інструкцій № 1395, 1026, не надав допустимих доказів, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення, в наслідок чого прийняв необґрунтовану та незаконну Постанову, яка підлягає скасуванню, у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріально та процесуального права.

На підставі викладеного, просив суд скасувати постанову інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Луганській області, лейтенанта Гейвах Іллею Миколайовичем серії ЕАК № 2383910 від 13.04.2020 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 вважає постанову серії ЕАК № 2383910 від 13.04.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Відзив на позовну заяву не надійшов. Відповідачем був наданий відеоматеріал правопорушення ОСОБА_1 від 13.04.2020.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

27.04.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/2768/20 було відкрито провадження у цій адміністративній справі.

30.04.2020 року відповідачем було надано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та долучено відеоматеріал правопорушення ОСОБА_1 від 13.04.2020.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду надав клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутності.

Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2383910 від 13.04.2020 року, особа щодо якої розглядається справа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.04.2020 року о 16 годині 41 хвилин у м. Сєвєродонецьку по пр. Хіміків, 48, керуючи автомобілем Chevrolet Aveo д.н. НОМЕР_1 , користувався засобами зв`язку, тримаючи його у руках, а саме: розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п.п. 2.9 Д ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Прийнято рішення щодо застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК №2383910 від 13.04.2020 року протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ЕАК №2383910 від 13.04.2020 року, посилаючись на не порушення ним правил дорожнього руху та відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї надано відео з нагрудної камери № DSJX300121_ВВ0121, DSJX300124_ВВ0124.

Відповідачем на доказ правомірності свого рішення, а саме: прийняття оскаржуваної постанови серії ЕАК №2383910 від 13.04.2020, були надані суду відео з реєстратора та відеозапис з на DVD-R диску з нагрудної камери інспектора УПП від 13.04.2020 за № DSJX300121_ВВ0121, DSJX300124_ВВ0124, 17-23-32, пояснення водія на окремому аркуші.

Суд не приймає до уваги відео 17-23-32, адже на нього відсутнє посилання в постанові, що оскаржується.

Втім, з відеоматеріала № DSJX300121_ВВ0121, DSJX300124_ВВ0124 не можливо встановити факт скоєння правопорушення позивачем.

Отже, судом встановлено, що на підтвердження факту порушення позивачем п.2.9. «д» ПДР, відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів.

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2383910 від 13.04.2020року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення.

З наведеного суд доходить висновку, що відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Аналогічні висновки стосовно правових наслідків відсутності у постанові про накладення адміністративного стягнення посилання на пристрій, на який зроблений відеозапис, як на суттєве порушення при накладенні адміністративного стягнення викладені у постанові ВС від 30 травня 2018 р. в адміністративному провадженні №К/9901/29775/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74407705).

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Гейваха Іллі Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, такими, що підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Гейваха Іллі Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК №2383910 від 13.04.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор патрульної поліції батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенант поліції Гейвах Ілля Миколайович, місце роботи за адресою: буд. 8, вул. Штейгерська, м. Лисичанськ, 93100, Луганська область, Україна, код ЄДРПОУ невідомо.

Повний текст судового рішення складено 12.05.2020.

Суддя Ю.О. Калмикова