Справа № 824/352/20-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про забезпечення адміністративного позову

07 травня 2020 р. м. Чернівці справа № 824/352/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду через свого представника з вказаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ф-116788-56 від 15.10.2019 р.

06.05.2020 р. представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити дію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61137849 від 05.02.2020 р. до набрання законної сили рішенням у справі № 824/352/20-а;

- зупинити дію постанови від 02.03.2020 р. про арешт коштів боржника до набрання законної сили рішенням у справі № 824/352/20-а.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначав, що на виконанні у Першому відділі ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження ВП № 61137849 від 05.02.2020 р. з виконання оскаржуваної податкової вимоги № Ф-116788-56 від 15.10.2019 р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 єдиного соціального внеску в сумі 21030,90 грн. 02.03.2020 р. Першим відділом ДВС у м. Чернівці винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 23344,49 грн.

У заяві представник позивача також стверджував, що позивач підприємницькою діяльністю не займається, з моменту мобілізації проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , заробітна плата є єдиним доходом позивача.

У зв`язку із тим, що позовна вимога про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-116788-56 від 15.10.2019 р. перебуває на розгляді в суді та рішення не прийнято, тому, на думку представника позивача, наявні підстави для забезпечення позову шляхом зупинення дії наведених постанов.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульовано ст. 154 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 4 КАС України надано визначення письмовому провадженню. Так, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом

Враховуючи положення п. 10 ч. 1 ст. 4 та ст. 154 КАС України, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 цієї статті Кодексу забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч. 1 ст. 151 КАС України, а саме:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 вказаної статті Кодексу передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

З матеріалів справи видно, що 15.10.2019 р. ГУ ДФС у Чернівецькій області винесено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-116788-56 в сумі 21030,90 грн

05.02.2020 р. старшим державним виконавцем Мухаєвою О.М. Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61137849 про примусове стягнення з позивача заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 21030,90 грн на підставі вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області № Ф-116788-56 від 15.10.2019 р., що оскаржена до суду і є предметом спору у справі № 824/352/20-а.

Крім того, при примусовому виконанні вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області № Ф-116788-56 від 15.10.2019 р., 02.03.2020 р. старшим державним виконавцем Мухаєвою О.М. Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 23344,49 грн

Таким чином, виконавче провадження ВП № 61137849 стосується примусового виконання оскаржуваної вимоги № Ф-116788-56 від 15.10.2019 р. про стягнення з позивача заборгованості по єдиного соціальному внеску в сумі 21030,90 грн.

Суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2464-VІ дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За положеннями абз. 4 ст. 25 Закону № 2464-VІ вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Частиною 5 ст. 25 Закону № 2464-VІ встановлено, що вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

З аналізу наведених норм видно, що вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом, який виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Отже, вимоги контролюючих органів про сплату боргу (недоїмки) є самостійними виконавчими документами і можуть бути пред`явлені до виконання до органів державної виконавчої служби в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як видно із матеріалів справи, позивачем оскаржується саме правомірність прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Чернівецькій № Ф-116788-56 від 15.10.2019 р., якою йому встановлено суму заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 21030,90 грн.

Матеріалами доданими до заяви підтверджується наявність відкритого виконавчого провадження на підставі оскаржуваної вимоги, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що на даний час існує реальна можливість здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання вимоги № Ф-116788-56 від 15.10.2019 р.

Оскільки, правомірність оскаржуваної вимоги відповідача підлягає дослідженню під час судового розгляду адміністративної справи, суд вважає, що заходи забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення грошових коштів згідно оскаржуваної вимоги відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Таким чином, суд вважає за необхідне з метою відвернення негативних наслідків для позивача, застосувати захід забезпечення позову, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 151 КАС України, а саме, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (оскаржуваної вимоги) до набрання законної сили судовим рішенням в даній адміністративній справі.

При цьому, суд звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову не є вирішенням публічного-правового спору по суті без фактичного його розгляду судом. Зупинення стягнення на підставі оскаржуваної вимоги не скасовує її чинність, ніяк не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених нею заходів до вирішення спору в даній справі.

Додатково, суд зазначає, що зупинення стягнення на підставі оскаржуваної вимоги, не призведе до негативних наслідків та не завдасть шкоди будь-яким іншим зацікавленим особам, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 150 КАС України. Натомість, вжиття заходів забезпечення позову, захистить майнові права позивача до прийняття судом рішення по суті заявлених вимог

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що належним заходом забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-116788-56 від 15.10.2019 р., якою йому встановлено суму заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 21030,90 грн до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 824/352/20-а.

Беручи до уваги наведене, на переконання суду, що саме такий захід забезпечення адміністративного позову відповідає предмету адміністративного позову та водночас, вжиття цього заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Стосовно обраних представником позивача заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61137849 від 05.02.2020 р. та постанови від 02.03.2020 р. про арешт коштів боржника, суд зазначає наступне.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 61137849 від 05.02.2020 р. та постанови від 02.03.2020 р. про арешт коштів боржника не є предметом оскарження в даній справі, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову в цій частині.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 153 - 156, 241 - 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:
1. Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Зупинити стягнення на підставі вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-116788-56 від 15.10.2019 р. до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 824/352/20-а.

3. Ухвала підлягає негайному виконанню.

4. Копію ухвали негайно надіслати учасникам справи та Першому відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

5. В іншій частині заяви, - відмовити.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

За приписами п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.К. Левицький