Справа № 440/4418/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 р.Справа № 440/4418/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 16.01.20 року по справі № 440/4418/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у якому просив суд з урахуванням уточнень:

- визнати дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як особі, яка отримала інвалідність у зв`язку з проходженням служби відповідно до ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" протиправними;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення виплати одноразової грошової допомоги як особі, яка отримала інвалідність у зв`язку з проходженням служби з урахуванням висновків суду, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю одноразової грошової допомоги в розмірі 50%.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу в органах внутрішніх справ та поліції, після звільнення зі служби позивачу встановлено другу групу інвалідності з огляду на захворювання, пов`язане з проходженням служби. А відтак, на переконання позивача, він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як особі, яка отримала інвалідність у зв`язку з проходженням служби відповідно до ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" протиправними.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення виплати одноразової грошової допомоги як особі, яка отримала інвалідність у зв`язку з проходженням служби з урахуванням висновків суду.

Відмовлено у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю одноразової грошової допомоги в розмірі 50%.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем ГУ НП в Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач не має права на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що підставою його звільнення є власне бажання, а не захворювання чи поранення, пов`язане з проходженням служби в Національній поліції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до протокольної ухвали від 21.04.2020 у зв`язку з неприбуттям учасників справи у судове засідання колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 - у Національній поліції України.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 24.05.2019 №288 о/с згідно з Законом України "Про Національну поліцію" звільнено за п.7 ч.1 ст 77 (за власним бажанням) зі служби майора поліції ОСОБА_1 , головного спеціаліста сектору внутрішнього аудиту.

05.08.2019 Полтавською обласною транспортно-радіологічною МСЕК позивачу вперше встановлено другу групу інвалідності з огляду на отримання травми, пов`язаної з проходженням служби в поліції.

За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, листом ГУНП в Полтавській області від 03.09.2019 вих.№29/П-65/Оп позивача повідомлено про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги. При цьому відповідач виходив з того, що звільнення позивача зі служби в поліції відбулось не з огляду на отримання ним травми, що призвело до професійного захворювання, а тому він немає права на отримання одноразової грошової допомоги.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 97 ЗУ "Про Національну поліцію".

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховучи наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580- VIII).

Відповідно до частини другої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону № 580-VIII, прийнято Порядок № 4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом МВС від 12 вересня 2016 року № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, пункт 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

- інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

- інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

- причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 05.02.2020 по справі № 810/836/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції не внаслідок захворювання, у зв`язку з яким йому визначено інвалідність, а за власним бажанням на підставі рапорту.

Щодо посилань позивача на те, що звільнення його за власним бажанням не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням поліцейському інвалідності, що пов`язана з проходженням служби в органах поліції є необґрунтованим та не відповідає положенням Закону України "Про Національну поліцію".

Колегія суддів зазначає, що позивач помилково дійшов висновку, що одноразова грошова допомога йому повинна бути виплачена з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 97 ЗУ "Про Національну поліцію", якою передбачено таку виплату у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, тоді як позивачу встановлено інвалідність саме внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС або поліції, після звільнення його з поліції, що відповідає пункту 4 ч. 1 ст. 97 ЗУ "Про Національну поліцію".

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію" підставою для звільнення поліцейських зі служби в поліції через хворобу є рішення медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до постанови медичної (віського-лікарської) комісії ДУ "ТМО МВС України в Полтавській області" від 08.07.2019 № 7 зазначено, що захворювання майора поліції ОСОБА_1 пов`язане з проходженням служби в поліції, проте вказана постанова не містить жодної інформації про непридатність його до служби в поліції на момент звільнення.

Крім того, відповідно до довідки ГУ НП в Полтавській області від 23.12.2019 зазначено, що п. 10 КМУ від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби", поліцейським, які звільняються зі служби за власним бажанням та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Одноразова грошовова допомога при звільненні за п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію України" позивачу виплачена у розмірі 40832,19 грн.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач звільнився зі служби в поліції не внаслідок захворювання, у зв`язку з яким йому визначено інвалідність, а за власним бажанням на підставі рапорту, відтак вказані обставини позбавляють особу права на отримання одноразової грошової допомоги, згідно ст. 97 ЗУ "Про Національну поліцію".

Не врахування судом першої інстанції зазначених обставин, призвело до неправильного вирішення справи, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до положень ст. 317 КАС України з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року по справі № 440/4418/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова І.С. Чалий