Справа № 540/947/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

07 травня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/947/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати у повному обсязі:

- податкове повідомлення-рішення від 27.11.19 № яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму 271 555,6 грн. та за штрафними санкціями на суму 67 888,9 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 27.11.19 № яким застосовано штрафні санкції з ПДВ на суму 170 грн.

Ухвалою від 17.04.2020р. провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у період часу з 30.10.19 по 01.11.2019 року ГУ ДПС у Херсонській області проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства з 01.01.18р. по 31.12.18р. За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складений акт перевірки від 25.01.2019 року № 69/21-22-13-06/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовані наступні порушення:

- п. 49.1, п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного подання декларації платника єдиного податку 3 групи оподаткування за три квартали 2018р.;

- п. 49.1, п. 49.2 ст. 49 та п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України в частині неподання декларації з ПДВ за листопад 2018 року;

- ст. 180, п. 181.1 ст. 181, ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, а саме не нарахування та не сплата до бюджету ПДВ на доходи отримані від провадження підприємницької діяльності за період з 01.11.2018 по 30.11.2018 на загальну суму 271 555, 6 грн.

Однією з підстав висновків контролюючого органу щодо порушень позивачем податкового законодавства слугувало наступне: «...протягом 9 місяців, трьох кварталів 2018 року сума отриманого доходу від провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 склала 2 808571, 4 грн. Відповідно до ст. 181.1 ст. 181 Податкового Кодексу України під обов`язкову реєстрацію як платника податку на додану вартість підпадає особа, у якої загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість). В зв`язку з чим, з урахуванням п. 181.1 ст. 181 Податкового Кодексу України після перевищення суми доходу у розмірі 1 (один) млн. грн.., яке відбулося за результатами господарської діяльності за 9 місяців 3 квартали 2018 року (отримано дохід у розмірі - 2808571,4 грн. ФОП ОСОБА_1 повинен був відповідно до п. 183.4 ст. 183 Кодексу подати заяву не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених Кодексом щодо реєстрації платником податку на додану вартість та отримати свідоцтво платника податку. Перевищення в отриманні доходів ФОП ОСОБА_1 , як платника податків на загальній системі оподаткування досягнуто за 9 місяців, 3 квартали 2018 року з 01.10.2018 року, обов`язковість реєстрації платником податку на додану вартість передбачена з 15.10.2018 року.» (сторінка 32 акту перевірки).

При цьому зі змісту акту перевірки убачається, що одним з контрагентів позивача у перевіряємий період був Херсонський окружний адміністративний суд.

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.11.2019р. № та №, правомірність яких є предметом спору в межах даної справи.

Таким чином, одним з контрагентів позивача у перевіряємий період був Херсонський окружний адміністративний суд, а суддя Пекний А.С. є суддею цього суду та займає адміністративну посаду заступника голови суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10.12.2009р.), «Білуха проти України» (рішення від 09.11.2006р.), «Рудніченко проти України» (рішення від 11.07.2013р.) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У зв`язку з цим суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 09.11.2006р. у справі «Білуха проти України» (Заява №33949/02), який встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини через те, що справу було розглянуто судом, щодо якого існували сумніви у його безсторонності за об`єктивним критерієм.

У цій справі заявниця скаржилася на безсторонність суду першої інстанції та його голови, що розглядав її справу. Зокрема, скарга заявниці ґрунтувалася на тому, що компанія відповідач безкоштовно забезпечила суд гратами для вікон та надала комп`ютер, а також відремонтувала опалювальну систему суду.

Європейський суд у вказаному рішенні зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Стосовно суб`єктивного критерію неупередженості, Суд зазначив, що особиста неупередженість суду презюмується доти, доки не надано доказів протилежного. У цій справі Європейський суд не був переконаний, що існувало достатньо ознак, щоб вирішити, що судді суду першої інстанції, які розглядали справу заявниці, виявляли особисту упередженість.

Стосовно ж об`єктивного критерію Європейський суд визначив, окремо від поведінки голови, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність, а також указав, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. 3 огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У цій справі уряд-відповідач не оспорював твердження заявниці стосовно того, що голова суду першої інстанції, який одноособово розглядав справу заявниці, та чиї рішення були залишені без змін судами вищих інстанцій, просив та безоплатно отримував певне майно від компанії-відповідача.

Тому Європейський суд дійшов висновку, що за цих обставин побоювання заявниці щодо неупередженості голови суду можна було вважати об`єктивно виправданими та встановлено порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Вказана позиція Європейського суду з прав людини застосовна до даної справи, позаяк позивач перебував із Херсонським окружним адміністративним судом у господарських відносинах з приводу виконання робіт по капітальному ремонту будівлі суду і саме в цих відносинах за наслідками проведеної відповідачем позапланової перевірки зроблено висновки про порушення вимог податкового законодавства, які фактично спростовуються позивачем у позові.

З огляду на викладене суддя прийшов до висновку про наявність обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості або об`єктивності і заявив собі самовідвід з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 статті 39 КАС України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Частиною 1 статті 40 КАС України встановлено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. У разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу (ч.1 ст.41 КАС України).

За змістом пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не уявляється за можливе винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Існування між позивачем та Херсонським окружним адміністративним судом господарських відносин, у яких відповідачем зроблені висновки про порушення податкового законодавства і які, в свою чергу, є предметом спору у цій справі, можуть викликати обґрунтовані сумніви у безсторонності суду за об`єктивним критерієм.

Отже, з метою недопущення обставин, які могли б викликати у осіб, які беруть участь у справі, сумнівів щодо неупередженості судді при розгляді даної адміністративної справи, заява судді Пекного А.С. про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.36, 40, 41, 243, 248, 256 КАС України,

ухвалив:

Заяву про самовідвід судді Пекного А.С. задовольнити.

Відвести суддю Пекного А.С. від розгляду справи № 540/947/20.

Передати справу № 540/974/20 до відділу документального забезпечення і діловодства (канцелярії суду) для здійснення автоматизованого розподілу відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.С. Пекний