Справа № 332/414/20
Суддя: Сінєльнік Р. В.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/414/20
Провадження №: 2-а/332/16/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2020 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти №1 батальйону №3 УПП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Курлікової Д.І. про визнання дій неправомірними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 16.02.20р. він керував автомобілем «GEELY FE-1» д.н. НОМЕР_1 . Позивач був зупинений відповідачем, та постановою відповідача від 16.02.20р. на позивача накладене адміністративне стягнення за ненадання працівнику поліції посвідчення водія. Позивач вважає, що працівник поліції неправомірно його зупинив, отже позивач не мав зобов`язань надавати посвідчення, тому він не скоював адміністративного правопорушення. Просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові, просив позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення на позов з обґрунтуванням своєї позиції, в яких зазначено, що 16.02.20р. позивач керував автомобілем «GEELY FE-1» д.н. НОМЕР_1 . Позивач був зупинений відповідачем, та постановою відповідача від 16.02.20р. на позивача накладене адміністративне стягнення за ненадання працівнику поліції посвідчення водія, згідно п.2.1 ПДР та ч.1 ст.126 КУпАП, та додав диск з відеозаписом правопорушення. Просив в позові відмовити (а.с.24-28).
Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.02.2020р. Інспектором роти №1 батальйону №3 УПП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Курліковою Д.І. винесено постанову серії ЕАк № 2116472 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.5).
Як вбачається зі змісту вказаної постанови, ОСОБА_1 16.02.20р. в 11-59 год. керував автомобілем «GEELY FE-1» д.н. НОМЕР_1 на трасі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя 475км, та не надав співробітникам поліції для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.2.1 ПДР.
Згідно п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно п.2.4 ПДР водій на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР, тобто посвідчення водія.
На порушення вказаних вимог ПДР водій ОСОБА_1 не надав співробітнику поліції посвідчення водія, що підтверджується відеозаписами правопорушення, які були досліджені в судовому засіданні (а.с.6, 28).
На обґрунтування своєї позиції позивач зазначив, що на його думку відповідач неправомірно зупинив його, отже були відсутні підстави для пред`явлення документів для перевірки. Однак, з відеозапису правопорушення судом встановлено, що водій автомобіля GEELY FE-1» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 керував автомобілем поза межами населеного пункту без включеного ближнього світла фар, як того вимагає п.9.8 ПДР, що є ознакою правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, тому автомобіль позивача був зупинений відповідачем.
Під час бесіди поліцейського з водієм було з`ясовано, що автомобіль позивача обладнаний ДХО (денними ходовими огнями), які не є помітними навіть при близькому досліджені освітлювальних приладів автомобіля позивача, тобто фактично не виконують належним чином своїх функцій, спрямованих на привернення уваги всіх учасників дорожнього руху, виділення автомобілю в потоці інших транспортних засобів, попередження про можливу небезпеку та інформування інших учасників дорожнього руху для завчасного сприйняття і вжиття додаткових заходів для безпеки.
Отже, суб`єктивно, співробітник поліції сприйняв таку ситуацію як ознаки правопорушення з боку водія та небезпеку для інших учасників руху, що і було причиною зупинки транспортного засобу, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери відповідача (а.с.28).
Суд вважає, що подальше вчинення водієм правопорушення у вигляді ненадання поліцейському посвідчення самостійно утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, оскільки закон не ставить в пряму залежність можливість співробітника поліції притягнути правопорушника до відповідальності від попередніх дій щодо обставин зупинки транспортного засобу.
Суд вважає, що за викладених обставин співробітник поліції добросовісно виконував свої обов`язки у спосіб та в межах, передбачених Законом України «Про національну поліцію», тоді як водій необґрунтовано відмовився пред`явити посвідчення водія, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.
Позивач також в позові зазначив інші обставини щодо спілкування відповідача з позивачем, які не впливають на суть вчиненого позивачем правопорушення та не вказують на незаконність постанови відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом на підставі ст.2 КАС України перевірено та підтверджено, що відповідач діяв на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих йому повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням цих повноважень з метою, з якою вони надані, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед законом та протягом розумного строку.
Відповідач виніс постанову, прийнявши рішення у відповідності до вимог ст.ст.33-35, 245, 246, 247, 248, 251, 252, 280, 283 КУпАП, з урахуванням обставин справи.
Постанова містить у відповідності до вимог ст.283 КпАП України дату розгляду, найменування посадової особи, відомості про порушника, встановлені обставини, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність, рішення, прийняте щодо покарання (сума штрафу), постанова підписана особою, що її винесла.

Постанова складена відповідно до інструктивних матеріалів щодо оформлення матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначене порушення охоплюється диспозицією ч.1 ст.126 КУпАП, за яке передбачено стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн.

Провадження по справі, процесуальні документи, вид покарання (розмір штрафу призначений в межах санкції статті), не суперечать діючому законодавству, а відтак порушень з боку відповідача не встановлено.

Твердження позивача про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, спростовуються матеріалами справи та не підтверджений жодним доказом, тоді як правопорушення, вчинене позивачем, підтверджено вищезазначеними дослідженими в судовому засіданні доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.243-246, 286 КАС України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Рішення у повному обсязі виготовлено 07 травня 2020 року.

Суддя Р.В. Сінєльнік