Справа № 260/267/20
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2020-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2020 рокум. Ужгород№ 260/267/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Дору Ю.Ю.,

за участі:

секретаря судового засідання - Завидняк А.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Закарпатській області), в якій просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не проведення перерахунку пенсії , виходячи з розміру 90% від суми місячної заробітної плати; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок пенсії позивачу за вислугу років, призначеної відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розміру пенсії 90% від суми місячної заробітної плати з 01.10.2011 року; стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що з 01.12.2005 року та на даний час перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області та отримує пенсію за вислугою років у розмірі 80% від розміру місячної заробітної плати на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». 16.12.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії у зв`язку із звільненням у вересні 2011 року та зі збільшенням вислуги років, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року та відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії позивачу в розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку.

Проте відповідачем було відмовлено у перерахунку пенсії позивачу та таку відмову відповідача позивач вважає протиправною, оскільки пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено позивача, встановлено приписами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження за вказаною позовною заявою. Вказаною ухвалою суду встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву.

24.02.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначив, що станом на момент набуття позивачем понаднормового стажу у 2011 році діяла норма, яка передбачала граничні розмірі призначеної пенсії до 80 відсотків місячного заробітку. Окрім того у матеріалах пенсійної справи не міститься заяви про здійснення перерахунку пенсії у зв`язку із збільшенням стажу роботи станом на момент 2011 року і взагалі інших звернень за період з 2011 року по 2019 рік. Жодних доказів того, що позивач намагався звернутись за проведенням перерахунку до органів пенсійного фонду до позовну не додано.

Вирішуючи спір, суд виходить з принципів верховенства права, найвищої юридичної сили Конституції України. А тому, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні у судовому процесі, встановивши фактичні обставини справи, що мають юридичне значення для вирішення спору, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 1 грудня 2005 року перебуває на обліку в Головному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області, і йому, відповідно до вимог статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-VІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії) було призначено пенсію за вислугу років, виходячи з розрахунку 80 відсотків розміру заробітної плати.

Водночас, після призначення пенсії позивач продовжував працювати в органах прокуратури та звільнився у вересні 2011 року, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача, яка була витребувана судом у позивача (а.с.а.с.71-73). Проте, під час дослідження матеріалів пенсійної справи №803241 ОСОБА_1 , судом встановлено відсутність копій сторінки з трудової книжки позивача де містяться вказані відомості, а саме сторінки 44-47.

Судом встановлено, що 16 грудня 2019 року позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року та відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку. До вказаної заяви позивачем було долучено примірник вищевказаного рішення.

Проте, у відповідь на вказану заяву позивача, відповідачем прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за №144 від 24.12.2019.

Як вбачається з вказаного рішення відповідачем зазначено, що відповідно до п.20 ст.86 Закону 1697-VІІ в первинній редакції передбачено перерахунок в зв`язку з підвищенням заробітної плати. Перерахунок, відповідно до цього Закону, передбачений працюючим пенсіонерам, при наданні відповідної довідки, в зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років. Відповідачем вказано, що оскільки позивачем подано заяву без додавання вищезазначеної довідки, а перегляд відсотків передбачено виключно працюючим працівникам прокуратури, то на сьогодні підстав для проведення перерахунку немає.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

За приписами ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих на час призначення пенсії позивачу визначався статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру" (надалі - Закон № 1789-XII).

За приписами ч. 1 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Зазначеною статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ встановлено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини. що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії. різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

У подальшому до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" вносились зміни, проте такі стосувались порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у відповідності з якою позивачеві призначено пенсію.

Норми статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, які безпосередньо визначали умови перерахунку пенсії, були виключені із цього Закону, а питання визначення умов та порядку перерахунку таких пенсій віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України - з набранням чинності Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ (набрав чинності 01 січня 2015 року).

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Водночас, згідно з пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Отож, всі зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", які були внесені (прийняті) після призначення позивачу пенсії у грудні 2005 року, зокрема, щодо зменшення пенсії у відсотках, обмеження граничного розміру пенсії, умов та порядку перерахунку пенсії тощо не можуть бути застосовані при перерахунку пенсії, а виключно при призначенні пенсії працівникам прокуратури.

З огляду на вищевикладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках, на підставі якої призначено пенсію.

Відповідно, суд зазначає, що норми Законів України від 08.07.2011 № 3668 "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", від 02.03.2015 № 213-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", від 24.12.2015 № 911-19 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", якими обмежено максимальний розмір пенсії, не можуть застосовуватися до позивача внаслідок положень частини другої розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ, пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 24.12.2015 № 911-19 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" відповідно до яких обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цими Законами.

Позивачу пенсія в розмірі 80% від суми заробітної плати була призначена з 2005 на підставі ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру", якою було визначено, згідно якої пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Тобто максимальний відсотковий розмір пенсії визначено на рівні 90%.

У зв`язку з викладеним, оскільки судом встановлено, що після призначення позивачеві пенсії у грудні 2005 року, останній продовжував працювати з вислугою понад 10 років на посадах прокурора до 2011 року (а.с.а.с.71-73), а відтак згідно ст. 50-1 Закону України № 1789-XII набув права на збільшення пенсії за кожен рік роботи на 2% та не більше 90%.

Окрім цього, рішенням Другого сенату Конституційного суду України від 13 грудня 2019 року у справі №3-209/2018 (2413/18,2807/19) №7-р(ІІ)/2019 1 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Вказаним рішенням установити такий порядок його виконання: частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Суд зауважує, що порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005. за №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005. за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), встановлено, що з метою перерахунку призначеної пенсії до Управління пенсійного фонду подається заява встановленого зразка.

Згідно абз.3,4 п.1.7 Порядку №22-1 визначено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Як встановлено судом, у відповідь на заяву позивача про перерахунок пенсії від 16.12.2019 (реєстр.№6352) відповідачем прийнято рішення за №144 від 24.12.2019 про відмову в перерахунку пенсії, оскільки позивачем подано заяву без додавання довідки.

Отже, відповідачем в порушення п.1.7 Порядку №22-1 не повідомлено письмово заявника про те, які документи необхідно подати додатково для перерахунку пенсії, відповідно такі дії відповідача суд розцінює як протиправні та такі, що порушують право особи на мирне володіння майном у розумінні висновків Європейського суду з прав людини.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів» (рішення у справах «Амюр проти Франції», « Колишній король Греції та проти Греції» та «Малама проти Греції». «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12 липня 2001 року у справі « Ганс-Адам 11 проти Німеччини»). «Легітимні сподівання» за характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі « Копецький проти Словачини»).

У даних правовідносинах легітимні сподівання позивача на перерахунок пенсії передбачені законодавством, тобто, є конкретними, отже, на них поширюється режим «існуючого майна».

Водночас, Європейський суд з прав людини у справі «Мюллер проти Австрії» (ухвала щодо прийняття заяви №6849/72 від 16.12.1974) зазначив, що у зв`язку зі сплатою обов`язкових внесків до пенсійного фонду у застрахованої особи виникає право власності на пенсію. На зазначене рішення послався Верховний Суд у Рішенні від 15.02.2018 року у зразковій справі №820/6514/17 (п.36 Рішення).

Оскільки позивач, працюючи в органах прокуратури України, сплачував передбачені чинним законодавством страхові внески до Пенсійного фонду, тому дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії можуть вважатися, з урахуванням рішень Європейського Суду з прав людини, втручанням у його право на мирне володіння майном - пенсією.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014 року дійшов висновку, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого Протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Враховуючи вищенаведене, відповідач у порушення зазначених вище конституційних норм обмежив існуюче у позивача право на перерахунок пенсії за вислугу років, а відтак, його дії є протиправними.

Крім того, суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України справі №3-209/2018(2413/18,2807/19) за конституційними скаргами щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII від 13.12.2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Установлено такий порядок виконання цього Рішення: частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права 1966 року (стаття 2) та в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 13), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч.1 ст.245 КАС України, суд вважає належним способом поновлення порушених прав позивача - скасування оскаржуваного рішення відповідача та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням правових висновків суду.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Після прийняттям рішення Другого сенату Конституційного суду України від 13 грудня 2019 року у справі №3-209/2018 (2413/18,2807/19) №7-р(ІІ)/2019 позивач набув право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Оскільки, після призначення пенсії позивачу у грудні 2005 року (з вислугою понад 10 років) в розмірі 80 відсотків від суми місячної заробітної плати, останній продовжував працювати на посадах прокурора до 2011 року, то на підставі ст. 50-1 Закону України № 1789-XII за кожен повний рік роботи пенсія позивачу повинна була збільшуватися на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, відповідно становить 90%.

Розглянувши заяву позивача відповідач повинен був повідомити позивача, які саме документи необхідно подати додатково для перерахунку пенсії.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок пенсії позивачу за вислугу років, призначеної відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розміру пенсії 90% від суми місячної заробітної плати з 01.10.2011 року, оскільки позивачем не надавалась в органи пенсійного фонду трудова книжка для підтвердження того, що позивач продовжував працювати в органах прокуратури у період з 2005 по 2011, а отже відповідач не мав змоги здійснити перерахунок пенсії позивача зі збільшенням відсотків від суми місячного заробітку. Рішення про перерахунок приймалося органами пенсійного фонду за заявою позивача без додаткових документів. Окрім цього, позивачем при зверненні 16.12.2019 із заявою до ГУ ПФУ в Закарпатській області не було подано також довідки про підвищення заробітної плати працівникам прокуратури.

Отже, відповідач повинен був витребувати, а позивач надати трудову книжку із записами про період роботи на посадах прокурорів (слідчих прокуратури).

Відтак, враховуючи те, що позивач подав не всі необхідні документи для призначення пенсії (не надав трудової книжки чи її копії, довідки з Прокуратури Закарпатської області про розмір місячного заробітку за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію), а органом пенсійного фонду не було роз`яснено у відповідності до п.1.7 Порядку №22-1 позивачеві можливості подати такі документи, то суд приходить до переконання про часткове задоволення позову, а саме: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про відмову в перерахунку пенсії №144 від 24.12.2019 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.12.2019 за №6352 з урахування вищевикладених висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами статті 139 частини 3 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Визначаючи співмірність понесених витрат з урахуванням скасування оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, понесені позивачем у даній справі судові витрати у вигляді судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 420,40 грн..

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м.Ужгород, пл.Народна, буд.4, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області () про відмову в перерахунку пенсії №144 від 24.12.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 16.12.2019 за №6352.

У задоволенні позову у частині решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м.Ужгород, пл.Народна, буд.4, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 420,40 грн. (чотиристо двадцять гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 3 статті 243 КАС України повний текст рішення складено та підписано 12.05.2020 року.

СуддяЮ.Ю.Дору