Справа № 201/11070/19 (2-а/201/2/2020)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 201/11070/19 (2-а/201/2/2020)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2020 року (головуючий суддя Антонюк О.А.)

у справі № 201/11070/19

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними, визнання незаконною і скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №170 від 28.08.2019 відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., за порушення ч.1 ст. 164-1 та ч.4 ст. 165-1 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків контролюючого органу про порушення позивачем п. 292.1 ст.292 ПК України, а саме: заниження єдиного податку за 2017 рік на 9771,00 грн. у зв`язку з не включенням до складу доходу, який підлягає оподаткуванню у 2017 році, за ставкою 5% сум грошових коштів, отриманих від ТОВ «Ланжеронь» у сумі 195422 грн. Позивач зазначає, що оскаржувана постанова прийнята на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 170 від 27.02.2019, акту позапланової документальної невиїзної перевірки від 08.07.2019 без врахування розгляду поданих позивачем заперечень, відповідачем не обґрунтовано жодними належними доказами факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ст.164-1 та ч.4 ст.165-1 КУпАП.

По суті виявленого порушення позивач вказує, що невідомі особи від імені позивача використовували викрадені у позивача реєстраційні документи та документи, що посвідчують особу для оформлення неіснуючих господарських операцій.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2020 позов задоволено.

Суд виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності. За встановлених судом обставин позивачем господарські операції з ТОВ «Ланжеронь» не здійснювались, жодні документи не складались і не підписувались. При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак проступку, за який законом встановлена адміністративна відповідальність. Судом встановлено, що в діях позивача не було ніякого умислу (що потребує склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-1 та ч.4 ст.165-1 КУпАП), оскільки він діяв в передбаченому законом порядку, не створив нікому перешкод.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ГУ ДПС у Дніпропетровській області (раніше ГУ ДФС у Дніпропетровській області) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Відповідач в апеляційній скарзі наполягає на правомірності оскаржуваної постанови. Зазначає, що факт порушення позивачем п.292.1 ст.292 ПК України встановлений в ході проведеної перевірки на підставі первинних документів, наданих ТОВ «Ланжеронь» на запит ГУ ДФС в Одеській області. Лист ТОВ «Ланжеронь» до ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 03.05.2019 був наданий суду першої інстанції, але судом не прийнятий до уваги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 , з 23.02.2012 є фізичною особою - підприємцем, платником єдиного податку III групи за ставкою 5%, основним видом діяльності позивача є оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана із ними діяльність. Позивач не є платником ПДВ відповідно до п.180.1 ст.180, п.181.1 ст.181 ПК України.

Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 31.01.2017 по 31.12.2017, за результатами якої складений акт №37088/04-36-13-05/ НОМЕР_1 від 08.07.2019.

Перевіркою встановлено порушення п.292.1 ПК України, що призвело до заниження суми єдиного податку за 2017 рік на загальну суму 14186 грн., у тому числі за І квартал 2017 року на суму 2901,85 грн., І півріччя 2017 року на суму 6313,10 грн., 9 місяців 2017 року на суму 13793,70 грн.

Суть виявленого порушення полягає в тому, що підприємцем в поданих контролюючому органу деклараціях за І квартал 2017 року, І півріччя 2017 року, 9 місяців 2017 року, за 2017 рік не відображені у складі доходів грошові кошти, отримані від ТОВ «Ланжеронь» у сумі 195422 грн. та від ТОВ «Сіклум» у сумі 88312 грн.

Перевіркою дотримання встановленого порядку подання до контролюючого органу податкових декларацій платником єдиного податку ІІІ групи порушень не встановлено.

Не погодившись із висновками акту перевірки від 08.07.2019, позивачем подані письмові заперечення на акт перевірки, в яких позивач зазначив, що у 2016 році у нього були викрадені реєстраційні документи на фізичну особу-підприємця на паспорт. Господарські операції з ТОВ «Ланжеронь» ним не здійснювались, про це товариство позивачу невідомо.

Стосовно ТОВ «Сіклум» позивач зазначив, що виявлене в ході перевірки неспівпадіння грошових коштів, отриманих внаслідок надання послуг, виконання робіт в адресу ТОВ «Сіклум» можливо пояснити арифметичними помилками ревізора, який проводив перевірку.

Про результати розгляду заперечень відповідач повідомив позивача листом від 217.08.2019 № 98662/10/04-36-13-05 (а.с.21), згідно якому відповідач погодився з доводами позивача щодо його взаємовідносин з ТОВ «Сіклум». Інші висновки, викладені в акті перевірки, визнані такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і заперечення ФОП ОСОБА_1 на акт перевірки від 08.07.2019 № 37088/04-36-13-05/ НОМЕР_1 в цій частині залишені контролюючим органом без задоволення.

Таким чином, за результатами вказаної перевірки контролюючим органом зроблений висновок про порушення підприємцем п.292.1 ст.292 ПК України і, як наслідок, заниження суми єдиного податку за 2017 рік на суму 9771,10 грн. (по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Ланжеронь»).

08.07.2019 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області складений протокол № 197 про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано, що при документальній позаплановій невиїзній перевірці фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , акт №37088/04-36-13-05/ НОМЕР_1 від 08.07.2019, встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення - неналежне ведення обліку доходів та витрат, платник занизив суму єдиного податку за 2017 рік на 9771,10 грн., що є порушенням п.292.1 ст.292 ПК України. Відповідальність передбачена ч.1 ст.164-1 КУпАП.

В.о. начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області І.Сікіріна, розглянувши протокол від 28.07.2019 № 197 і додані до нього матеріали справи про адміністративне правопорушення - акт перевірки від 08.07.2019 № 37088/04-36-13-05/ НОМЕР_1 , встановила, що платником податків занижений єдиний податок за 2017 рік на суму 9771,10 грн., чим порушено п.292.1 ст.292 ПК України, і постановила притягти фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 510,00 грн. за порушення ч. 1 ст. 164-1 та ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, про що винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 28.08.2019 № 197.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність означеної постанови про накладення адміністративного стягнення від 28.08.2019 № 197, вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч.2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з положеннями ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, з аналізу наведених норм вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за встановленим належним чином фактом вчинення адміністративного правопорушення.

В спірному випадку наявність адміністративного правопорушення в діях позивача, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.164-1, ч.4 ст.165-1 КУпАП, встановлена з огляду на обставини викладені в акті перевірки №37088/04-36-13-05/ НОМЕР_1 від 08.07.2019.

Відповідно до ч.1 ст. 164-1 КУпАП неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку, тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 165-1 КУпАП встановлює відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.4 ст.165-1 КУпАП несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від вісімдесяти до ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлені у цій справі обставини свідчать, що документальною позаплановою невиїзною перевіркою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (акт №37088/04-36-13-05/ НОМЕР_1 від 08.07.2019), результати якої покладено в основу висновку про притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно постанови від 28.08.2019 № 197, не виявлено порушень щодо несплати або несвоєчасної сплати позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В акті перевірки №37088/04-36-13-05/ НОМЕР_1 від 08.07.2019 зафіксовано, що перевіркою ведення обліку сум, на які нараховується єдиний внесок, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснював нарахування єдиного внеску відповідно до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, самостійно визначеного фізичною особою - підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, на який нараховується єдиний внесок, порушень не виявлено.

Таким чином, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.165-1 КУпАП за відсутності передбаченого цією нормою складу адміністративного правопорушення.

Стосовно адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена застосованою відповідачем нормою ч.1 ст.164-1 КУпАП, апеляційний суд зазначає, що об`єктивною стороною такого правопорушення є:

- неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи;

- включення до декларацій перекручених даних;

- неведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку;

- неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку.

У спірному випадку відповідач, визначаючи склад адміністративного правопорушення, вказує на те, що його об`єктивна сторона полягає у неналежному веденню позивачем обліку доходів і витрат.

При цьому неналежне ведення такого обліку, за позицією відповідача (по що зазначено у протоколі №197 від 28.08.2019), полягає у заниженні суми єдиного податку за 2017 рік внаслідок заниження доходу, отриманого протягом податкового (звітного) періоду, в порушення п.292.1 ст.292 ПК України.

Стаття 292 ПК України регламентує порядок визначення доходів та їх склад для платників єдиного податку першої - третьої груп.

Відповідно до п.292.1 ст.292 ПК України доходом платника єдиного податку є для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Таким чином, позиція відповідача про неналежне ведення позивачем обліку доходів і витрат ґрунтується виключно на його висновках про заниження позивачем доходу, отриманого в 2017 році.

Разом з тим, відповідно до п.296.1 ст.296 ПК України платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього пункту.

За правилами пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Порушення позивачем встановлених ст.296 ПК України правил ведення обліку доходів та витрат контролюючим органом в ході перевірки не виявлено.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає безпідставним позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-1 КУпАП, оскільки положення вказаної норми передбачає відповідальність, зокрема, за неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку. І такий факт неналежного ведення доходів і витрат повинен бути підтверджений обставинами, які б свідчили про те, що позивачем ведеться облік доходів і витрат з порушенням встановлено законом порядку (формою) такого обліку.

При цьому, в будь-якому випадку сама по собі позиція контролюючого органу про не відображення в звітах суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця (податковій звітності) визначених відповідачем сум доходу не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки наведені відповідачем обставини не свідчать про неналежне ведення обліку доходів і витрат, за формою обліку, яка встановлена для певних видів підприємницької діяльності.

За встановлених вище обставин суд апеляційної інстанції вважає прийнятними доводи позивача в обґрунтування позовних вимог, з чим погодився суд першої інстанції, про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-1, ч.4 ст.165-1 КупАП, тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою № 170 від 28.08.2019 є неправомірним.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи ухвалив правильне рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2020 року у справі № 201/11070/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко