Справа № 336/4800/19(2-а/336/2/2020)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 336/4800/19(2-а/336/2/2020)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2020 (головуючий суддя Дацюк О.І., повний текст складено 28.1.2020)

у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Шумельчука Олега Сидоровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Шумельчука Олега Сидоровича, просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 678588 від 15.07.2019 року за ст. 132-1 КУпАП та закрити справу відносно нього про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позов обґрунтовано тим, що габарити вантажу, що перевозився ним, не передбачали обов`язкового супроводу, тому вважає, що підстав для притягнення його до відповідальності не було.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що з наданої позивачем копії дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагова або габаритні параметри яких перевищують нормативні, вбачається, що параметри транспортного засобу, на якому позивачем перевозив вантаж, наступні: довжина 22 метри, ширина 3,75 метри, висота 4,49 метри, загальна вага автопоїзду з вантажем 40 тон, навантаження на найбільш навантажену вісь 11 тон. Вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу на 3 метри. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаним дозволом підтверджено те, що довжина транспортного засобу перевищує 22 метри та складає 25 метрів, що у свою чергу вимагає обов`язкового супроводу автомобілем прикриття або патрульним автомобілем Національної поліції. Доказів на спростування відомостей, зазначених у дозволі, а саме, що довжина транспортного засобу не перевищувала 25 метрів, позивачем не надано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що відповідачем не долучено належних, допустимих та достатніх доказів, підтверджуючих перевищення вантажу, який перевозив позивач, нормативно встановлених параметрів. Вказує на те, що довжина транспортного засобу з вантажем, яка вказана в постанові є неналежно зафіксована та не підтверджена належними доказами.

Відповідачем до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Посилається на те, що згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про державний рух. Позивач порушив п. 22.5 ПДР, а саме довжина транспортного засобу позивача склала 25 м, при цьому він рухався без супроводу автомобіля прикриття або патрульного автомобілю, що є обов`язковим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що інспектором патрульної поліції 15.07.2019 року було винесено постанову серії ДП18 № 678588 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП (а.с. 27), а саме: 15.07.2019 року на 203 км автодороги М-14 Одеса-Мелітополь, водій, керуючи ТЗ з напівпричепом TAD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення великогабаритного вантажу (зернозбиральний комбайн), загальна довжина вантажу склала 25 м, однак у дозволі Національної поліції вказана довжина 22 метри №83 НГ, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України (а. с. 7).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про автомобільні дороги», КУпАП, норми Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, норми Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30, норми Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», якою затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Матеріали справи містять дозвіл №83НГ, виданий органом поліції 12.07.2019 року, строк дії з 12.07.2019 по 25.08.2019 року, т/з MAN TGX 18/440 BLS, НОМЕР_2 , причіп: TAD CLASSIC 30-3, НОМЕР_3 має право пересуватися по визначеному у дозволі маршруту, параметри т/з: ширина 3,75 м., довжина: 22, 0 м.

Отже вказаний документ підтверджує, що в строк дії з 12.07.2019 по 25.08.2019 року, транспортний засіб MAN TGX 18/440 BLS, НОМЕР_2 , причіп: TAD CLASSIC 30-3, НОМЕР_3 має право пересуватися по визначеному у дозволі маршруту.

Водночас відповідач, в постанові від 15.07.2019 року серії ДП18 № 678588, зазначає про порушення позивачем зазначених правил, оскільки довжина транспортного засобу склала 25 м, а не 22м., як зазначено в дозволі.

Зокрема, статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі 30-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі 40-ка неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу пп. 3 п. 30.3 Правил дорожнього руху України на відповідних транспортних засобах установлюються розпізнавальні знаки: "Негабаритний вантаж" - сигнальні щитки або прапорці розміром 400 х 400 мм з нанесеними по діагоналі червоними і білими смугами, що чергуються (ширина - 50 мм), а в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості - світлоповертачами або ліхтарями: спереду білого кольору, ззаду - червоного, збоку - оранжевого. Знак розміщується на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу на відстань, більшу ніж це передбачено пунктом 22.4 цих Правил.

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує:

- за шириною 2,6 м,

- за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м),

- за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м),

- фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т),

- навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т),

- здвоєні осі - 16 т,

- строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т,

- здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Оскільки відповідач, в постанові від 15.07.2019 року серії ДП18 № 678588, зазначає про порушення позивачем зазначених правил (довжина транспортного засобу склала 25 м, а не 22м., як зазначено в дозволі) то вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, суб`єкт владних повноважень повинен дослідити докази, які підтверджують вчинення особою адміністративного правопорушення.

Натомість, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що позивачем порушено пункт 22.5 Правил дорожнього руху.

Слід взяти до уваги, що Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (надалі - Порядок №879 ).

Відповідно до п.6 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

При цьому, в силу пункту 13 Порядку №879, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що контроль на відповідність габаритів вантажу певним нормам проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю із складенням відповідного документу.

Водночас, матеріали справи не містять доказів, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача здійснено в пункті габаритно-вагового контролю.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вказана норма зазначає, що саме суб`єкт владних повноважень має доводити правомірність своїх дій/рішень; саме суб`єкт владних повноважень має надати докази, які підтверджують правильність прийняття ним рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Зокрема, у постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності, слід навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 122 КУпАП).

Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року, № 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Оскільки, матеріали справи не містять доказів дотримання відповідачем відповідної процедури контролю, а саме, здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам, дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів із складенням відповідного документу, тому не можна дійти висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у відповідності до норм законодавства; також не можна дійти висновку, що відповідач підтвердив своє рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідними доказами.

Інші докази на підтвердження встановлених відповідачем обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи також відсутні.

Отже, факт перевищення ширини вантажу нормативно встановлених розмірів, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено; факт перевищення габаритів вантажу не доведений, тому в суді не доведено, що позивач здійснив адміністративне правопорушення.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, факт вчинення позивачем правопорушення, а саме: перевезення габаритного вантажу без позначення щитками відповідно до Правил дорожнього руху України, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів вчинення позивачем адміністративного правопорушення належними та допустимими доказами.

Водночас, в силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою (а саме, інший інспектор), отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення позивачем.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вищезазначене є підставою для висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, в розумінні ст. 73, 74 КАС України.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2020 - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Постанову серії ДП18 № 678588 від 15.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП -скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510грн. - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 30.04.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова