Справа № 464/2115/20
Суддя: Дулебко Н. І.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2115/20
пр.№ 2-а/464/103/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання Кравс С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, старшого сержанта поліції батальйону № 4 роти № 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Безрукова Юрія Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача УПП у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК №2377958 від 12.04.2020. В обґрунтування позову покликається на те, що вказаною постановою визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Так, згідно з оскаржуваною постановою, останній 12.04.2020 о 13:38 год на 610 км. автодороги Київ-Чоп, керуючи автомобілем марки «Renault Megane», р.н. НОМЕР_1 , перевозив дитину віком до 14 років без спеціального засобу, чим порушив вимоги пункту 21.11.б ПДР. Вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню через неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що 12.04.2020 він дійсно рухався вищевказаним автомобілем, на задньому сидінні якого перевозив дитину. Проте, вимоги п. 21.11 б ПДР не порушував, оскільки дитина була пристебнута за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією транспортного засобу. Крім цього, зріст дитини становить 147 см. Вказав, що був позбавлений можливості користуватися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, оскільки винесення постанови відбулося безпосередньо на місці вчинення правопорушення, відтак без надання часу на реалізацію його прав. Окрім цього, до постанови не долучено жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, його вини у вчинені правопорушення.

Позивач в судовому засіданні від 27.04.2020, проведеному в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власного технічного засобу програмного забезпечення «Easycon», надав пояснення, аналогічні змісту позовних вимог, просив суд такі задовольнити. Судове засідання від 07.05.2020 в режимі відеоконференції не відбулось у зв`язку з технічними недоліками у роботі програмного забезпечення «Easycon». При цьому позивач телефоном повідомив суду, що не заперечує проти проведення засідання за його відсутності.

Відповідачі (їх представники) в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позовну заяву не надали.

Судом, на підставі ч. 3 ст. 268 КАС України, здійснено розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Постановою серії ЕАК №2377958 від 12.04.2020, позивача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до такої постанови, ОСОБА_1 12.04.2020 о 13:38 год на 610 км. автодороги Київ-Чоп, керуючи автомобілем марки «Renault Megane», р.н. НОМЕР_1 , перевозив дитину віком до 14 років без спеціального засобу, чим порушив вимоги пункту 21.11.б ПДР.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Частиною 10 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил перевезення дітей.

Відповідно до п. 21.11 б ПДР забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 145 см або тих, що не досягли 12-річного віку, у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на передньому сидінні легкового автомобіля без використання зазначених спеціальних засобів; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда.

Проте, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, окрім оскаржуваної постанови, відповідачами не надано та така постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем такого адміністративного правопорушення. Крім цього, відповідачами не обґрунтовано з покликанням на норми чинного законодавства те, без яких саме спеціальних засобів, у розумінні п. 21.11 б ПДР, відбувалось перевезення дитини, а також на місці зупинки транспортного засобу належним чином не встановлено, чи зріст дитини був меншим за 145 см.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, а відтак позовні вимоги необхідно задовольнити, постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 121, 139, 134, 242, 244-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕАК №2377958 від 12.04.2020 про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий Дулебко Н.І.