Справа № 400/3644/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/3644/19
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Миколаєві за правилами спрощеного позовного провадження, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати неправомірними дії відповідача, що полягають у здійсненні незаконного перерахунку пенсії ОСОБА_1 та скасувати рішення, яким з 01.10.2017 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 у розмірі її призначення відповідно до Розпорядження № 118970 від 27.07.2017 року в сумі 16692,35 грн. з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого ч.3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV та зобов`язати виплатити суму недоплаченої пенсії в розмірі 29745,02 грн.; здійснити повний розрахунок, з у рахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.01.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу з травня 2017 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. Відповідно до розпорядження №118970 від 27.07.2017 розмір його пенсії становив 16692,35 грн. Згідно протоколу №755 від 25.05.2017 та розпорядження №118970 від 27.07.2017 пенсія у розмірі 16692,35 грн. нарахована довічно. Позивач зазначає, що з дати призначення пенсія виплачувалась позивачу із урахуванням обмежень, встановлених ч.3 ст. 27 Окрім того, вказує на те, що після реформи з 01.10.2017 розмір призначеної пенсії зменшено із суми 16692,35 грн. до 12451,05 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003, за якою тимчасово по 31 грудня 2017 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батькіщиною) не може перевищувати 10740 грн. Після пенсійної реформи з 01.10.2017 року розмір призначеної довічної пенсії зменшено із суми 16692,35 грн. до 12451,05 грн., про що його не повідомляли.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягають у здійсненні незаконного перерахунку пенсії ОСОБА_1 , та скасувати рішення яким з 01.10.2017 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 у розмірі її призначення відповідно до Розпорядження № 118970 від 27.07.2017 року в сумі 16692,35 грн. з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого ч.3 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недоплаченої пенсії, здійснити повний розрахунок, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.01.2018 року. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1536,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Доводами апеляційної скарги зазначено, що починаючи з 01.01.2018 року пенсія виплачується позивачу без обмежень максимального розміру пенсії відповідно до чинного законодавства, у зв`язку з чим апелянт вважає вимоги позовної заяви такими, що не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість, оскільки відповідачем правомірно здійснено перерахунок пенсії з 01.10.2017 року відповідно до чинного законодавства. Також апелянт зазначає, що позивач просить суд зобов`язати відповідача виплачувати з 01.01.2018 пенсію позивачу у розмірі її призначення відповідно до Розпорядження № 118970 від 27.07.2017. Із позовом до суду позивач звернувся лише у жовтні 2019 року, тим самим пропустивши встановлений законом строк на звернення. При цьому, на думку апелянта, позивачем будь-яких поважних причин пропуску процесуального строку звернення до суду у позовній заяві наведено не було, оскільки пенсія є щомісячною виплатою, отже позивач був обізнаний про її розмір, а тому шестимісячний строк звернення до суду був пропущений без поважних причин.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, що підтверджується протоколом №755 від 25.05.2017 (а.с. 31-33).

Також відповідно до розпорядження №118970 від 27.07.2017 позивачу зроблено перерахунок пенсії через зміни надбавок в результаті чого розмір пенсії становив 16692,35 грн. (а. с. 34).

В подальшому відповідач провів позивачу перерахунок раніше призначеної пенсії, після чого фактичний її розмір становить 12451,05 грн.

Не погоджуючись з визначеним розміром пенсії, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виплата позивачу пенсії у спірному періоді у розмірі 12541,05 грн. не відповідає правилам ч. 3 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV, суд вбачав підстави для скасування рішення відповідача, за яким проведено перерахунок пенсії, та зобов`язання суб`єкта владних повноважень виплачувати пенсію позивачу у розмірі її призначення відповідно до розпорядження №118970 від 27.07.2017 в сумі 16692,35 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого ч. 3 ст. 27 Закону України №1058-ІV з 01.01.2018. Проте, з урахуванням вищенаведеного, суд вважав, що він не може брати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено повноваження щодо нарахування пенсійних виплат, у зв`язку з чим дійшов висновку, що вимога позивача про зобов`язання відповідача виплатити суму недоплаченої пенсії в розмірі 29745,02 грн., підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон № 1058) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. № 2148-VIII було внесено зміни до роздіду XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з п. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV «Пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %».

Згідно із п.4 Розділу XV»Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виплата позивачу пенсії у спірному періоді у розмірі 12541,05 грн. не відповідає правилам ч. 3 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Стосовно доводів апелянта про те, що позивач пропустив шестимісячнимй строк звернення до суду з позовними вимогами, колегія суддів зазначає наступне.

Заробітна плата і пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції). Цей довід випливає з наступних положень законодавства.

Згідно з абзацом чотирнадцятим статті 1 Закону України № 2235-III «Про громадянство України» заробітна плата і пенсія включені до переліку законних джерел існування.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) заробітна плата і пенсія також включені до переліку доходів.

З Конвенції і судової практики Європейського Суду з прав людини випливає, що заробітна плата і пенсія відносяться до власності.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З огляду на позицію Конституційного Суду України в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, практикою Європейського суду з прав людини, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 99 КАС України та ст. 122 КАС України (в редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», можна дійти висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, як підставу відмови у задоволенні позову, у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить, зокрема, й пенсія.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 646/6250/17.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик