Справа № ЗД/380/11/20
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № ЗД/380/11/20 пров. № А/857/2560/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.,

представника позивача Бойко В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «АМІКОФУД» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року про відмову в забезпеченні позову у справі № ЗД/380/11/20 (ухвала постановлена в м. Львів, головуючий суддя Мричко Н.І.) за заявою Приватного підприємства «АМІКОФУД» до Головного управління Держпраці у Львівській області про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «АМІКОФУД» 11.02.2020 до подання позовної заяви звернулося в суд із заявою про забезпечення позову, в якій просило суд:

- зупинити дію постанови начальника Головного управління Держпраці у Львівській області Вільхової О.О. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ4363/592/НД/АВ/ФС-1 від 21.01.2020 на ПП «АМІКОФУД» у розмірі 876330,00 грн та зупинити дію постанови начальника Головного управління Держпраці у Львівській області Вільхової О.О. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ4363/592/НД/АВ/ФС-2 від 21.01.2020 на ПП «АМІКОФУД» у розмірі 417300,00 грн до набрання законної сили судовим рішенням у справі

- заборонити Головному управлінню Держпраці у Львівській області пред`являти до примусового виконання до набрання законної сили судовим рішенням у справі постанову начальника Головного управління Держпраці у Львівській області Вільхової О.О. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ4363/592/НД/АВ/ФС-1 від 21.01.2020 на ПП «АМІКОФУД» у розмірі 876330,00 грн та постанову начальника Головного управління Держпраці у Львівській області Вільхової О.О. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ4363/592/НД/АВ/ФС-2 від 21.01.2020 на ПП «АМІКОФУД» у розмірі 417300,00 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що на вказані постанови має намір протягом 10 днів з дня подачі цієї заяви про забезпечення позову подати позовну заяву до ГУ Держпраці у Львівській області про визнання їх протиправними та скасування, вважаючи їх необґрунтованими, безпідставними, протиправними та такими, що прийняті в порушення закону. При цьому заявник вважає, що оскільки подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову, необхідним є клопотати перед судом про забезпечення позову до його подачі.На думку заявника, в разі несплати у добровільному порядку штрафу згідно з оскаржуваних постанови, такий штраф буде стягнуто в примусовому порядку, чим буде заподіяно шкоду правам, свободам та інтересам позивача. Наголошує, що арешт коштів у розмірі 1293630,00 грн призведе до неможливості підприємства закуповувати сировину, своєчасно сплачувати податки і заробітну плату, своєчасно сплачувати рахунки за електроенергію, оренду тощо. Як наслідок, несвоєчасне виконання зобов`язань потягне за собою неустойки від постачальників і штрафи від фіскальних та контролюючих органів. Вважає, що при примусовому стягненні накладених на підприємство штрафів заявнику доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з постановленням такої ухвали, ПП «АМІКОФУД» оскаржило її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно та неправильно оцінив докази, надані заявником, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення. Вважає невірним твердження суду про те, що заявником не надано суду доказів, що свідчать про очевидність ознак протиправності вказаних рішень суб`єкта владних повноважень, зазначаючи, що надані заявником суду докази належним чином спростовують висновки ГУ Держпраці у Львівській області щодо підставності накладення штрафу. Заявником також в підтвердження вимог заяви подано до суду відповідний позов. Не погоджується з висновками суду, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб є неможливим, оскільки при цьому фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, а також що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення позову.Вважає, що законодавчими приписами не передбачено автоматичного зупинення постанов начальника ГУ Держпраці у Львівській області, які можуть бути пред`явлені до виконання органам державної виконавчої служби в будь-який час, у разі їх оскарження у судовому порядку, а їх виконання може призвести до негативних наслідків та заподіяння шкоди.

Головне управління Держпраці у Львівській області не скористалось правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви ПП «АМІКОФУД» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб є неможливим, оскільки при цьому фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду нанаступне.

Згідно з частин першої - другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Насамперед, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи заявника на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Також, під час вирішення питання про забезпечення позову, слід врахувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками вжиття заходів забезпечення позову для інших заінтересованих осіб.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі 826/9263/17, ці підстави є оціночними. Тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до значно більших правових ускладнень, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити чи є хоча б одна з названих обставин і оцінити чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Судом встановлено, що ГУ Держпраці у Львівській області за результатами інспекційного відвідування ПП «АМІКОФУД» за адресою місця реєстрації та здійснення господарської діяльності: м. Львів, вул. Краківська, 5 на предмет дотримання вимог законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин, інспектором праці Меленюк Г.С. 14.11.2019 складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ЛВ4363/592/НД/АВ, на підставі якого начальником ГУ Держпраці у Львівській області Вільховою О.О. 21.01.2020 винесено дві постанови про накладення штрафу, а саме:

-постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ4363/592/НД/АВ/ФС-1 від 21.01.2020, згідно з якою на ПП «АМІКОФУД» накладено штраф у розмірі 876330,00 грн на підставі абзацу 2 статті 265 Кодексу законів про працю України;

-постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ4363/592/НД/АВ/ФС-2 від 21.01.2020, згідно з якою на ПП «АМІКОФУД» накладено штраф у розмірі 417300,00 грн на підставі абзацу 7 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Колегія суддів, перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення, оскільки забезпечення позову у визначений спосіб шляхом зупинення дії постанов начальника ГУ Держпраці у Львівській області Вільхової О.О. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 21.01.2020 №ЛВ4363/592/НД/АВ/ФС-1, №ЛВ4363/592/НД/АВ/ФС-2 та заборони ГУ Держпраці у Львівській області пред`являти такі до примусового виконання до набрання законної сили судовим рішенням у справіє фактично вирішенням справи по суті, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у заяві про забезпечення позову не доведено та документально не підтверджено існування обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також не наведено жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Чинне законодавство передбачає можливий захист порушеного права, в тому числі, шляхом відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення порушених прав, якщо таке буде встановлено при вирішенні спору по суті.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанцій надано правильну правову оцінку підставам застосування заходів забезпечення адміністративного позову, заявленим у заяві про забезпечення позову, та відповідність їх вимогам частини 2 статті 150 КАС України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 312, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328. 329Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «АМІКОФУД» залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року про відмову в забезпеченні позову у справі № ЗД/380/11/20- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 06.05.2020