Справа № 640/15567/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року м. Київ № 640/15567/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Титан Буд» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування наказу й податкових повідомлень-рішень,

установив:

16.08.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Титан Буд» (ТОВ «Титан Буд») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування:

- наказу начальника ГУ ДФС у м. Києві від 18.06.2019 №8408 про призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Титан Буд» з питання щодо господарських взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» (ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ») за період липень, серпень, вересень 2018 року на підставі вимог підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України);

- податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у м. Києві від 26.07.2019 № та №.

В обґрунтування позову зазначено, що згідно наказу від 18.06.2019 №8408 призначено перевірку ТОВ «Титан Буд» без достатніх для того підстав. Так, в якості підстави для призначення перевірки зазначено підпункт 78.1.4 пункту 78.1. статті 78 ПК України адже відповідачем виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, а позивач не надав пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу від 18.01.2019 №8947/10/26-15-14-04-03-12, в якому зазначено виявлену недостовірність визначення ТОВ «Титан Буд» даних податкового кредиту в сумі 3391684 грн по взаємовідносинах із ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» у липні, серпні та вересні 2018 року.

Позивач зазначає, що зазначена у запиті від 18.01.2019 №8947/10/26-15-14-04-03-12 інформація про наявність у діях позивача порушень податкового законодавства в частині формування податкового кредиту по взаємовідносинах із ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» отримана відповідачем з неналежних джерел.

Крім того, позивач надав контролюючому органу всі первинні документи на підтвердження взаємовідносин із ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ», однак відповідач з незрозумілих причин не врахував такі документи та безпідставно призначив та провів податкову перевірку, результати якої відображені у акті від 03.07.2019 №673/26-15-14-04-03/40078444.

Позивач звертає увагу на наявність численних процедурних порушень, допущених відповідачем у ході проведення перевірки. Наголосив на неможливості покладення в основу запиту та наказу про проведення перевірки інформації з автоматизованих систем контролюючого органу.

Незаконність призначення та проведення податкової перевірки зумовлює відсутність будь яких юридичних наслідків такої перевірки.

Також позивач вважає необґрунтованими, викладені у акті від 03.07.2019 №673/26-15-14-04-03/40078444, висновки відповідача про порушення ТОВ «Титан Буд» вимог ПК України на підставі яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26.07.2019 № та №. Так, відповідач зазначає про незаконність включення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість (ПДВ), сплачених у ціні послуг, отриманих від ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ», з огляду на необґрунтоване припущення відповідача про неможливість надання ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» задокументованих послуг у зв`язку із відсутністю у нього достатніх трудових ресурсів.

Позивач наполягає на тому, що вказані висновки належним чином не підтверджені, а також акцентує увагу на принципі індивідуальної відповідальності в силу якого платник податків не може нести відповідальність за незаконні дії свого контрагента.

Крім того, позивач зазначив, що податкові накладні виписані ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» за фактом надання послуг ТОВ «Титан Буд» зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних без зауважень. ТОВ «Титан Буд» як підрядник отримав оплату від Замовника, що також підтверджує фактичне виконання таких робіт.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2020 замінено відповідача у адміністративній справі №640/15567/19, а саме, ГУ ДФС у м. Києві, його правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві ().

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідач вважає, що наказ від 18.06.2019 №8408 прийнятий за наявності достатніх підстав та відповідає вимогам ПК України. Разом з цим, правові наслідки цього наказу як акту індивідуальної дії вичерпані у зв`язку із проведенням перевірки, а тому вказаний наказ не може порушувати права позивача, що виключає можливість задоволення позовних вимог щодо скасування цього наказу. Також відповідач вказав, що позивач допустив працівників контролюючого органу до проведення перевірки, що нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Щодо виявленого порушення зазначив, що ТОВ «Титан Буд» задокументовано виконання ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» будівельних робіт у такому обсязі, що з урахуванням часу їх виконання, для їх виконання необхідне залучення 172 працівників, у той час як згідно звітів ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування кількість працівників ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» у липні-вересні 2018 року становила 2 особи. Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних послуги з виконання будівельних робіт ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» не придбавались. Факт відсутності у ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» будь-яких основних фондів, трудових ресурсів та доказів залучення стороннього ресурсу, вказує на неможливість реального здійснення господарських операцій між ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» та ТОВ «Титан Буд» та, відповідно, свідчить про безпідставність відображення позивачем податкового кредиту по взаємовідносинах із ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ».

В судовому засіданні представники позивача та відповідача викладені письмово позиції підтримали, а отже, зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та потреби заслухати свідка чи експерта, суд за клопотаннями представників, на підставі частини четвертої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №2747-IV (КАС України), ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Так, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

06.06.2019 на адресу ТОВ «Титан Буд» отримано запит ГУ ДФС у м. Києві «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)» від 18.01.2019 №8947/10/26-15-14-04-03-12, у якому повідомлялось про те, що ГУ ДФС у м. Києві виявлено факти, що свідчать про недостовірність визначення ТОВ «Титан Буд» даних податкового кредиту у сумі 3391684 грн по взаємовідносинах із ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» за липень, серпень та вересень 2018 року. Зокрема, з`ясовано документальне оформлення господарських операцій за відсутності факту їх реального здійснення, оскільки аналізом інформаційних баз встановлено відсутність у ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» достатніх трудових ресурсів. Відповідні послуги із залученням стороннього трудового ресурсу та з експлуатації основних засобів за даними Єдиного реєстру податкових накладних не придбавалися.

Вказані обставини, на думку контролюючого органу, свідчили про недотримання ТОВ «Титан Буд» норм підпункту «а» пункту198.1, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 пункту 201.10 статті 201 ПК України, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пунктів 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 №168/704.

У зв`язку із викладеним у запиті від 18.01.2019 №8947/10/26-15-14-04-03-12 відповідач просив позивача протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цього запиту надати інформацію (пояснення та їх документальні підтвердження) з приводу зазначених фактів. Так, вимагалось надати в обов`язковому порядку засвідчені підписом посадової особи ТОВ «Титан Буд» та скріплені печаткою (за наявності), копії документів, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) із ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» за зазначений період, а також щодо використання у власній господарській діяльності послуг, придбання яких документально оформлено у відносинах із зазначеним платником податків, зокрема, але не вичерпно:

- договори, згідно яких було придбано послуги (у разі укладання правочину в усній формі надати письмові пояснення); податкові накладні, отримані від ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ»;

- рахунки-фактури;

- акти виконаних робіт;

- платіжні доручення, що підтверджують факт оплати послуг;

- регістри бухгалтерського обліку, до яких перенесено інформацію із запитуваних первинних документів;

- інші документи, які не ввійшли до зазначеного переліку, але безпосередньо пов`язані із здійсненням фінансово-господарських операцій із ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ».

10.06.2019 у відповідь на запит від 18.01.2019 №8947/10/26-15-14-04-03-12 ТОВ «Титан Буд» надані запитувані ГУ ДФС у м. Києві копії документів, зокрема:

- договору підряду від 03.05.2017 №1-05/У, укладеного з ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ», та додаткової угоди до вказаного договору від 28.12.2017;

- податкових накладних;

- актів виконаних робіт з додатками;

- актів приймання-передачі матеріальних цінностей;

- платіжних доручень;

- регістрів бухгалтерського обліку (картки рахунку 631 за відповідні періоди).

На підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України та доповідної записки від 18.06.2019 №5027/26-15-14-04-03, у зв`язку із наданням пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит від 18.01.2019 №8947/10/26-15-14-04-03-12 не у повному обсязі, ГУ ДФС у м. Києві прийнято наказ від 18.06.2019 №8408 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Титан Буд»».

Згідно вказаного наказу від 18.06.2019 №8408, у період з 19.06.2019 по 25.06.2019 працівниками ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Титан Буд» з питання дотримання податкового законодавства при визначені по взаємовідносинах з ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» за липень, серпень, вересень 2018 року показників декларації з ПДВ.

За результатом перевірки складено акт від 03.07.2019 №673/26-15-14-04-03/40078444, у якому зафіксовані виявлені у ході перевірки порушення позивачем вимог пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ за липень, серпень, вересень 2018 року на загальну суму 2884191 грн та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) і періоду (ряд. 21 декларації) на загальну суму 453697 грн.

12.07.2019 ТОВ «Титан Буд» подані ГУ ДФС у м. Києві заперечення на акт від 03.07.2019 №673/26-15-14-04-03/40078444, які залишені без задоволення листом від ГУ ДФС у м. Києві від 23.07.2019 №137804/26-15-14-04-03-14.

26.07.2019 на підставі вказаних висновків акту від 03.07.2019 №673/26-15-14-04-03/40078444, ГУ ДФС у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Титан Буд» з ПДВ на загальну суму 3672483,75 грн, з яких за податковим зобов`язанням - 2917987 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 734496,75 грн;

- №, яким зменшено суму від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за який подана декларація - вересень 2018 року на суму 453697 грн.

Позивач не погодився із вказаним наказом та податковими повідомленнями-рішеннями, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 20.1.3 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, у тому числі від органів, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів), інформацію, документи та матеріали.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та їх документального підтвердження. У письмовому запиті обов`язково зазначаються:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатка контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків.

Аналіз зазначених положень податкового законодавства свідчить про те, що запит податкового органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Суд враховує, що запит від 18.01.2019 №8947/10/26-15-14-04-03-12 сформовано на підставі проведеного відповідачем аналізу інформаційних баз, яким встановлено відсутність у ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» можливості здійснення господарської операції з позивачем.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №813/1757/18 зазначено, що формою реалізації повноважень податкового органу є спрямування письмового запиту до платника податків із зазначенням у запиті про існуючі порушення з боку такого платника та необхідність надання ним пояснень та документів. Метою запиту є підтвердження або спростування тієї інформації, яка є у податкового органу, при чому достовірність такої інформації про порушення може бути як категорична, так і умовна. Встановлення порушення та формування висновків про це можливе лише після отримання запитуваної контролюючим органом інформації. Тому наведення у запиті з посиланням на інформацію, як можливого порушення, а не категоричного висновку про порушення з боку платника податків, передбачає наявність інформації, яка потребує додаткової перевірки, яку можливо реалізувати шляхом здійснення запиту та проведеного аналізу після її отримання.

При цьому, окремі недоліки в оформленні запиту не можуть слугувати підставою для відмови підприємства у наданні інформації на такі запити. Разом з тим, запити податкового органу повинні бути оформлені таким чином, щоб платник податків міг усвідомлювати, на які ймовірні порушення податкового законодавства робить посилання податковий орган, задля надання необхідного обсягу документів для спростування наявної у податкового органу інформації.

У постанові від 11.04.2019 у справі № 804/1188/18 Верховний Суд зауважив, що посилання платника на окремі дефекти запитів про надання інформації (окрім сутнісних) не впливають на обов`язок позивача надати всю необхідну інформацію за запитами, оскільки відсутність або неповнота посилань на конкретні джерела отримання податкової інформації не повинні розглядатися як підстава для визнання запитів такими, що не відповідають вимогам пункту 73.3 ПК України, та, як наслідок, бути підставою для визнання наказу про проведення податкової перевірки протиправним.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до вимог підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 у справі №813/4042/17 вказав, що призначення позапланової документальної перевірки з підстав відсутності відповіді на запит контролюючого органу є незаконним, якщо платник податку надав обґрунтовану відповідь на такий запит. Платник податку, на думку контролюючого органу, надав неповну відповідь на запит. На цій підставі контролюючий орган, не проінформувавши платника про те, якої інформації недостатньо, видав наказ про призначення позапланової документальної перевірки. Суди першої та апеляційної інстанцій зробили висновок про відсутність законних підстав для видачі зазначеного наказу та визнали дії контролюючого органу протиправними. Верховний Суд підтримав вказаний висновок та звернув увагу на те, що часткове надання платником податку необхідної інформації контролюючому органу не можна вважати повним ненаданням відповіді на запит. Відтак, призначення перевірки не відповідає у повній мірі вимогам підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України. Верховний Суд додатково зазначив, що запит контролюючого органу про надання інформації повинен містити конкретні підстави, тобто чітко окреслені обставини, які свідчать про порушення платником податкового законодавства. В іншому разі платник податку не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження. Отже, надання платником податку інформації не у повній мірі у відповідь на запит контролюючого органу не можна вважати ненаданням відповіді, тому проведення перевірки на цій підставі є незаконним.

Встановлено, що наказ від 18.06.2019 №8408 прийнято на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України у зв`язку із ненаданням ТОВ «Титан Буд» у відповідь на запит від 18.01.2019 №8947/10/26-15-14-04-03-12 в повному обсязі пояснень та їх документального підтвердження.

Суд зазначає, що у запиті від 18.01.2019 №8947/10/26-15-14-04-03-12 не зазначено чіткого та вичерпного переліку документів, які повинен був надати позивач. Крім того, за змістом вказаного запиту, відповідач дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» з огляду на відсутність у останнього ресурсів для здійснення господарської діяльності. Тому, не є зрозумілим яким чином позивач міг підтвердити достатність ресурсів у іншої юридичної особи для здійснення у минулому господарських операцій.

Водночас, позивач надав контролюючому органу всі первинні документи на підтвердження взаємовідносин із ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ». Однак, відповідач з незрозумілих причин не врахував подані позивачем документи та не проінформував ТОВ «Титан Буд» про те, якої інформації недостатньо та які документи необхідно подати для підтвердження показників податкової звітності.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем виконано вимоги запиту від 18.01.2019 №8947/10/26-15-14-04-03-12 та надано всі можливі документи, що вказує на відсутність підстав для призначення податкової перевірки згідно підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, а отже й свідчить про протиправність спірного наказу від 18.06.2019 №8408.

Разом з цим, у постанові від 13.11.2019 у справі №2а-7371/12/1370 Верховний Суд зазначає, що позивачем можуть бути захищені його права, щодо підстав призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно постанови Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №807/2062/17 платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. При цьому ці рішення, дії або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Отже, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок, можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Тобто саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Таким чином, наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання.

Враховуючи факт допущення позивачем посадових осіб контролюючого органу до перевірки, у спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для платника податків, є рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки.

При цьому, з урахуванням доктрини з умовною назвою «плоди отруйного дерева», сформульовану Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» (якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж), суд зазначає, що рішення відповідача, які пов`язані із призначенням та проведенням податкової перевірки та оформленням її наслідків у вигляді податкового повідомлення-рішення на підставі наказу від 18.06.2019 №8408 не відповідають вимогам чинного податкового законодавства України та не можуть створювати будь-яких правових наслідків, окрім тих які пов`язані із їх протиправністю.

За змістом постанови Верховного Суду від 28.01.2020 року у справі №818/998/17 у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень, порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Суд враховує, що за наслідками проведеної перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 26.07.2019 № та №.

Отже, у даному випадку належним способом захисту права позивача є звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.07.2019 № та №, адже наказ ГУ ДФС у м. Києві від 18.06.2019 №8408 як акт індивідуальної дії вичерпав свою дію після проведення перевірки та не має для позивача жодних правових наслідків станом на час подання позову. При цьому, встановлення судом незаконності призначення податкової перевірки згідно наказу від 18.06.2019 №8408 є підставою для визнання перевірки незаконною, та, як наслідок, протиправними вказаних податкових повідомлень-рішень від 26.07.2019.

Щодо висновків відповідача про порушення вимог ПК України від час формування податкового кредиту з ПДВ за результатом господарських відносин із ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» суд зазначає наступне.

Вказані висновки ґрунтуються виключно на отриманих з інформаційних баз податкових органів інформації про відсутність у ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» трудових ресурсів для здійснення задокументованої господарської діяльності.

Відповідач зазначає, що ТОВ «Титан Буд» задокументовано виконання ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» будівельних робіт у такому обсязі, що з урахуванням часу їх виконання, для їх виконання необхідне залучення 172 працівників, у той час як згідно звітів ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування кількість працівників ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» у липні-вересні 2018 року становила 2 особи. Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних послуги з виконання будівельних робіт ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» не придбавались. Факт відсутності у ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» будь-яких основних фондів, трудових ресурсів та доказів залучення стороннього ресурсу, вказує на неможливість реального здійснення господарських операцій між ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ» та ТОВ «Титан Буд» та, відповідно, свідчить про безпідставність відображення позивачем податкового кредиту по взаємовідносинах із ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ».

Суд вважає вказані висновки відповідача необґрунтованими.

Так, за змістом норм ПК України, зокрема статті 198, право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 статті 44 ПК України).

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Як зазначалося вище, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 у справі №816/809/17 зазначив, що наявна в інформаційно-аналітичних базах податкова інформація відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Таким чином, сама лише інформація, отримана з інформаційних баз відповідача не може сама по собі слугувати підставою для тверджень про нереальність господарських операцій.

У постанові від 27.02.2018 у справі №811/2154/13 Верховний Суд зауважив, що будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись допустимими.

Тому, суд не може вважати обґрунтованими вказані висновки відповідача, адже вони базуються виключно на даних автоматизованих систем Державної фіскальної служби України.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки зокрема залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Водночас, відсутність достатніх (саме на думку контролюючого органу) матеріальних та трудових ресурсів не може беззаперечно свідчити про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань.

Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (постанова Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №804/9072/16).

Необхідно зауважити, що залучення матеріальних та трудових ресурсів для виконання будівельних робіт для позивача могло відбуватись без оформлення трудових відносин з працівниками та без укладання відповідних цивільно-правових договорів. У такому разі може йти мова про порушення контрагентом позивача вимог законодавства при оформленні відносин з найманими працівниками.

У постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №813/4931/13-а, від 06.02.2018 у справі №802/4940/14 викладено правову позицію згідно якої податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку.

Суд також акцентує увагу на принципі індивідуальної відповідальності за вчинене порушення (частина друга статті 61 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України», якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Тобто, у разі підтвердження товарності здійснених поставок та реальності надання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені контрагентом, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Відтак, вказані доводи відповідача окремо не можуть мати самостійного доказового значення, при цьому відповідач не навів інших доводів на обґрунтування нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ».

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2019 у справі №804/9072/16 зауважив, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд наголошує на тому, що на підтвердження вказаних господарських операцій із ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ», позивачем до перевірки та до суду надано достатні первинні документи, не встановлено наявності у таких документах дефектів форми чи змісту.

З урахуванням наведених обставин у сукупності суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків відповідача щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства під час відображення в податковому обліку результатів господарських взаємовідносин із ТОВ «БУД-КОНСАЛТ ХОЛДИНГ».

Відтак, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у м. Києві від 26.07.2019 № та №, у той час як підстави для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 18.06.2019 №8408, - відсутні.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з однією позовною вимогою немайнового характеру та вимогами майнового характеру за які сплатив судовий збір згідно платіжних доручень №1090 від 14.08.2019 та №1090 від 14.08.2019, в тому числі 1921 грн за немайнову вимогу (визнання протиправним та скасування наказу від 18.06.2019 №8408) та 19210 грн - за майнову (визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.07.2019 № та №).

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд дійшов висновку про задоволення виключно майнових вимоги позивача, то поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень йому підлягає судовий збір в сумі 19210 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Титан Буд» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування наказу й податкових повідомлень-рішень, - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 26.07.2019 № та №.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Титан Буд» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» цього ж Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Титан Буд» (місцезнаходження юридичної особи: 01133, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок 31, квартира 26; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 40078444).

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 43141267).

Суддя О.М. Чудак