Справа № 620/3423/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3423/19 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у зв`язку з встановленням 21.11.2018 III групи інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, з урахуванням проведених виплат та зобов`язати Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту призначити та виплатити ОСОБА_1 таку допомогу з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що документи, подані позивачем для отримання одноразової грошової допомоги не містять відомостей щодо клінічних досліджень на стан алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння позивача в момент отримання травми, що стала наслідком настання його інвалідності. Апелянт також зазначив, що Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту дійсно приймає рішення про призначення, або відмову у призначенні виплати, але саму виплату здійснює уповноважений орган, в даному випадку: військова частина НОМЕР_1 .

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що позивач належним чином підтвердив факт того, що 30 листопада 2016 року він не знаходився у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, а також даний факт вже був визнаний Військовою частиною НОМЕР_1 та Адміністрацією Державної спеціальної служби транспорту.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту на посаді помічника командира частини - начальника служби охорони державної таємниці та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням, виданим 28.03.2013 Адміністрацією Державної спеціальної служби транспорту (а.с.46).

Як вбачається з Акту №1 розслідування нещасного випадку, що стався 30.11.2016 о 16 год. 50 хв. у Військовій частині НОМЕР_1 , нещасний випадок з позивачем стався під час його пересування по території Військової частини НОМЕР_1 , потерпілий послизнувся та впав на землю у зв`язку з погіршенням погодних умов в зимовий період (ожеледиця), в результаті чого отримав закриту черепно-мозкову травму - струс головного мозку, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.17-19).

За наслідками обстеження 01.12.2016 військовим госпіталем (військова частина НОМЕР_2 ) було складено та видано позивачу Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння за формою № 129/0 (затвердженою наказом МОЗ від 27.12.1999 року № 302), яким засвідчено, що під час отримання травми 30 листопада 2016 року позивач не знаходився у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння.

06.12.2016 командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ №503 «Про отримання травми підполковником ОСОБА_1 », відповідно до якого в результаті проведеного розслідування встановлено, що закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, отримана позивачем, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

06.12.2016 командиром військової частини НОМЕР_1 затверджено Акт № 1 (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) 30 листопада 2016 року о 16 год. 50 хв. у військовій частині НОМЕР_1 , яким встановлено, що травма - ЗЧМТ - струс головного мозку, отримана начальником служби захисту інформації - викладачем підполковником ОСОБА_1 , пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до довідок Військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2016 №1019, Військової частини НОМЕР_2 (військово-лікарська комісія) від 13.12.2016 №952 та від 16.03.2017 №195 травма позивача, отримана 30.11.2016 та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

29.03.2017 позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 25%, що підтверджується довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 29.03.2017 серії АГ №0010819, виданою медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) №1.

21.11.2018 позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності з 15.11.2018 по 01.12.2019, у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.12.2018 серії АВБ № 068722 (а.с.29).

Під час повторного огляду 05.11.2019 позивачу встановлено безтерміново ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 05.11.2019 серії 12 ААБ №671145.

Позивач є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_3 від 05.11.2019

На підставі звернення позивача до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 22.11.2018 про надання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності,

останнім були направлені відповідні документи голові Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, про що свідчить лист від 13.12.2018 № 1729 та довідку від 14.12.2018 №847, з якої випливає, що травма позивача не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

Адміністрацією Державної спеціальної служби транспорту листом від 21.12.2018 №38/6.2/1408 повідомлено про відсутність заперечень щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 95340,00 грн. ОСОБА_1 , якому рішенням МСЕК від 21.11.2018 встановлено ІІІ групу інвалідності, пов`язану з травмою, отриманою під час виконання обов`язків військової служби, за умови наявності фінансових ресурсів, передбачених в Державному бюджеті України для забезпечення діяльності Державної спеціальної служби транспорту, здійснення першочергових обов`язкових виплат та в порядку черговості.

Позивачу виплачено 123340,00 грн. одноразової грошової допомоги, а саме: 25.09.2017 - 28000,00 грн. у зв`язку із втратою працездатності в розмірі 25% внаслідок травми, отриманої 30.11.2016 та пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та 27.12.2018 - 95430,00 грн. у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, у зв`язку з встановленням позивачу 21.11.2018 III групи інвалідності, що настала внаслідок тієї ж травми, отриманої 30.11.2016 під час виконання обов`язків військової служби.

В свою чергу, позивач 23.10.2019 звернувся в Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту із заявою, в якій просив, у відповідності до вимог Порядку №975, прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018 (за вирахуванням проведених виплат), у зв`язку з встановленням йому 21.11.2018 ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби.

Листом від 30.10.2019 №518/6.3/545 Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту повідомила позивача про відсутність підстав для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю підтвердження факту, що отримана ним травма не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Також повідомлено позивача, що у зв`язку з нововиявленими обставинами (зокрема роз`яснення Головного військово-медичного управління Міністерства оборони України від 28.12.2018 №38/5.3/113, відповідно до якого заклади охорони здоров`я Міністерства оборони України не ліцензовані на проведення досліджень на наявність в крові алкоголю, наркотичних та токсичних речовин, а також відповідно до листа Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (військового шпиталю) від 25.02.2019 №440 об`єктивного дослідження біологічного матеріалу (крові) в експертній лабораторії ліцензованого закладу заявнику здійснено не було) в Адміністрації Держспецтрансслужбі розглядається питання щодо повернення раніше виплачених позивачу коштів одноразової грошової допомоги.

Актом перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 , проведеної у період з 12 по 13 листопада 2019 року, прийнято пропозиції, а саме: повторно розглянути документи щодо призначення підполковнику ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по інвалідності з урахуванням досвіду призначення таких виплат в Міністерстві оборони України. Про результати докладно повідомити Департамент фінансів Міністерства оборони України у термін до 29.11.2019.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що надані відповідачу, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги документи, містять відомості про обставини травми позивача, зокрема про те, що вона не пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок № 975).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що він поширюється, зокрема на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Згідно з пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 162 Закону № 2011-XII у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (пп. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону).

Частиною 2 ст. 162 встановлено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у пп. 5 - 9 п. 2 ст. 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у пп. 5 п. 2 ст. 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Згідно з ч. 8 ст. 163 Закону №2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

У п. 11 Порядку № 975 визначено, що вiйськовослужбовець, вiйськовозобов`язаний та резервiст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разi настання iнвалiдностi чи втрати працездатностi без встановлення йому iнвалiдностi, подає уповноваженому органу такi документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням iнвалiдностi чи часткової втрати працездатностi без встановлення iнвалiдностi; довiдку медико-соцiальної експертної комiсiї про встановлення групи iнвалiдностi або вiдсотка втрати працездатностi iз зазначенням причинного зв`язку iнвалiдностi чи втрати працездатностi.

До заяви додаються копiї: постанови вiдповiдної вiйськово-лiкарської комiсiї щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузiї, травми або калiцтва), захворювання; документа, що свiдчить про причини та обставини поранення (контузiї, травми або калiцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане iз вчиненням особою кримiнального чи адмiнiстративного правопорушення або не є наслiдком вчинення нею дiй у станi алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`янiння, або навмисного спричинення собi тiлесного ушкодження; сторiнок паспорта з даними про прiзвище, iм`я та по батьковi i мiсце реєстрацiї; документа, що засвiдчує реєстрацiю фiзичної особи у Державному реєстрi фiзичних осiб - платникiв податкiв, виданого органом доходiв i зборiв (для фiзичної особи, яка через свої релiгiйнi переконання вiдмовляється вiд прийняття реєстрацiйного номера облiкової картки платника податкiв, офiцiйно повiдомила про це вiдповiдний орган доходiв i зборiв та має вiдмiтку в паспортi громадянина України, - копiю сторiнки паспорта з такою НОМЕР_4 ).

Згідно з п. 12 Постанови № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що право особи на отримання одноразової грошової допомоги по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, виникає з дня встановлення інвалідності, що визначається датою, вказаною в довідці МСЕК.

Водночас, обов`язок щодо забезпечення реалізації зазначеного права покладено на уповноважений орган шляхом прийняття відповідного рішення на підставі повної та всебічної перевірки поданих позивачем документів.

Так, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що при дослідженні документів суд помилково вирішив, що з Акту №1 (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії) та з довідки військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2018 року №847 достовірно відомо, що отримана позивачем травма не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Дані документи не містили відомостей щодо клінічних досліджень на стан алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Втім, як вірно встановлено судом першої інстанції, з листа Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (військового шпиталю) від 25.02.2019 №440 випливає, що згідно з наказом Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної держадміністрації від 30.11.2011 №670 при надходженні до приймального відділення військовослужбовця з травмою або пораненням проводиться медичний огляд для встановлення попередніх орієнтовних зовнішніх ознак вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння та здійснюється забір біологічного матеріалу, (крові) для об`єктивного дослідження в експертній лабораторії ліцензованого закладу за запитом командира частини або правоохоронних органів, однак відповідних запитів командира Військової частини НОМЕР_1 не надходило та через чотири місяці біологічний матеріал (кров) був утилізований.

Твердження апелянта, що протокол форми 129/0 не є юридичним документом, оскільки дану форму №129/0 відмінено на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я від 26.10.2009 №774, колегія суду не бере до уваги, оскільки неправомірні дії щодо складення зазначеного протоколу відповідальними особами не залежали від волевиявлення позивача та не можуть бути підставою для відмови у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги.

Окрім вищезазначеного, слід зазначити, що постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 не визначає який саме документ (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відсутність у абз. 6 п. 11 Порядку №975 вказівки про конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення вказує про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що надані позивачем Акт №1 розслідування нещасного випадку, що стався 30.11.2016, протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння (форма 129/0) від 01.12.2016, довідки Військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2016 №1019, Військової частини НОМЕР_2 (військово-лікарська комісія) від 13.12.2016 № 952 та від 16.03.2017 №195, в тому числі довідки від 14.12.2018 №847, цілком підтверджують, що травма позивача не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

При цьому, колегія суддів також бере до уваги той факт, що відповідач не заперечував права позивача на отримання одноразової грошової допомоги та здійснив відповідні виплати: 123340,00 грн. одноразової грошової допомоги, а саме: 25.09.2017 - 28000,00 грн. у зв`язку із втратою працездатності в розмірі 25% внаслідок травми, отриманої 30.11.2016 та пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та 27.12.2018 - 95430,00 грн. у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, у зв`язку з встановленням позивачу 21.11.2018 III групи інвалідності, що настала внаслідок тієї ж травми, отриманої 30.11.2016 під час виконання обов`язків військової служби, з чого випливає, що відповідачем вже були попередньо встановлені причини та обставини отримання позивачем травми, а подані документи не викликали сумніву щодо їх достовірності.

В той же час, позивач правомірно звернувся 23.10.2019 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з заявою, в якій просив у відповідності до вимог Порядку №975 прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року у зв`язку з встановленням йому 21.11.2018 року III групи інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків Військової служби, а не у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму.

В частині твердження апелянта, що Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту приймає рішення про призначення, або відмову у призначенні виплати, але саму виплату здійснює уповноважений орган, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 13 Порядку №975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або, у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, Державна спеціальна служба транспорту України, як спеціалізоване військове формування, яке входить до системи Міністерства оборони України у відповідності до діючого законодавства не уповноважене здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, натомість, відповідно до п. 14 Порядку №975 одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом, яким у даних спірних правовідносинах виступає військова частина.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту щодо відмови у виплаті та зобов`язанні виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018, передбаченої Законом № 2011-ХІІ, відповідно до Порядку №975, у зв`язку з встановленням 21.11.2018 III групи інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, з урахуванням проведених виплат задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи в частині, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року скасувати в частині визнання протиправними дій Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту щодо відмови у виплаті та зобов`язанні виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у зв`язку з встановленням 21.11.2018 III групи інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Ганечко О.М.