Справа № 360/1826/20
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

07 травня 2020 року СєвєродонецькСправа № 360/1826/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., перевіривши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 або відповідач), в якому позивач просить суд визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020, відмови у розгляді по суті його заяви про встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та направлення її до комісії Міністерства оборони з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів; зобов`язати Луганський обласний військовий комісаріат вчинити дії щодо розгляду моєї заяви від 01.04.2019 про визнання позивача учасником бойових дій та видати ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач був призваний 26.10.1979 Краснолучським міським військовим комісаріатом Ворошиловградської області до лав Збройних Сил СРСР для проходження військової служби. 03.11.1979 зарахований до списків особового складу військової частини № НОМЕР_1 , м. Керкі, Чарджоуської області, Туркменської PCP. Під час проходження служби мав військове звання рядовий та наказом командира військової частини № НОМЕР_1 від 01.03.80 №002 був призначений на посаду стрілка-водія резервної застави. У складі резервної застави був направлений на територію Демократичної Республіки Афганістан, де у період з січня по липень 1981 року брав участь у бойових діях в провінціях Фаріаб та Бадгіз. Наказом командира військової частини № НОМЕР_1 від 28.07.81 №220 був переведений для подальшого проходження служби до військової частини № НОМЕР_2 .

01.04.2019 позивач звернувся до комісії щодо розгляду питань, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання статусу учасника бойових дій. Одночасно позивачем було надано нотаріально завірені заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які разом зі ним проходили військову службу у тій же військовій частині, в той же період, і які отримали статус учасника бойових дій, а також нотаріально завірені копії їх військових квитків.

Вказане звернення фактично було залишено відповідачем без розгляду, а надані відповіді позивач вважає необґрунтованими.

Вказані дії позивачем оскаржено в судовому порядку. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 у справі № 360/3463/19 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 у справі № 360/3463/19, визнано неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у розгляді по суті заяви про встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та направлення її до Адміністрації Держприкордонслужби України, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 вчинити дії щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 01 квітня 2019 року про визнання його учасником бойових дій.

Позивач зазначив, що незважаючи на пряму вказівку суду щодо розгляду по суті його заяви ІНФОРМАЦІЯ_2 направив її для розгляду до комісії Міністерства оборони з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів служби, яка 13.03.2020 відмовила позивачу у наданні статусу учасника бойових дій.

З такими діями відповідача позивач не погоджується, вважає, що Луганський ОВК допустив протиправну бездіяльність, не виконав у повному обсязі ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суд дійшов такого.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як убачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись із цим позовом, фактично просить суд зобов`язати Луганський ОВК виконати постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 у справі № 360/3463/19.

Тобто, предметом спору в частині позовних вимог про визнання неправомірними дії Луганського ОВК щодо невиконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020, відмови у розгляді по суті його заяви про встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та направлення її до комісії Міністерства оборони з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів - є невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення в адміністративній справі № 360/3463/19, і намагання позивача в такий спосіб примусити ІНФОРМАЦІЯ_2 виконати це судове рішення.

Відповідно до 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року у справі Шмалько проти України вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Згідно з положеннями статей 14 та 370 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами, їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок невиконання судового рішення від 29.01.2020 у справі № 360/3463/19.

Відповідно до частини першої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII).

Частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Разом з цим, розділом IV КАС України врегульовано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення.

Так, відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З аналізу викладеного слідує, що адміністративне процесуальне провадження охоплює всі питання, пов`язані як з розглядом та вирішенням адміністративних спорів, так і з виконанням рішень адміністративного суду. При цьому виконання судових рішень є завершальною та важливою стадією судового процесу.

Таким чином, суд робить висновок, що спір у цій справі спрямований на відновлення порушеного права позивача, контроль за виконанням якого здійснюється судом, який ухвалив вказане рішення, у зв`язку з чим даний спір не належить розглядати в порядку позовного провадження.

Суд також звертає увагу, що згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 16.01.2019 по справі № 686/23317/13-а, при розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Подібна правова позиція висловлена також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Луганський ОВК вчинити дії щодо розгляду моєї заяви від 01.04.2019 про визнання позивача учасником бойових дій та видати ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка, суд зазначає, що вказана вимога була предметом позову у справі № 360/3463/19 та суд задовольнив позов у цій частині.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

На підставі викладеного у відкритті провадження за вказаним позовом слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 4, 19, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення, але не менше строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

СуддяТ.В. Смішлива