Справа № 640/10331/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року № 640/10331/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у здійсненні перерахунку раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця у зв`язку з підвищенням розміру суддівської винагороди відповідно до довідки від 06.05.2019 №126;

- зобов`язати Обухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести з 01.01.2019 перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 , виходячи з нових складових заробітної плати працюючого судді - суддівської винагороди відповідно до довідки від 06.05.2019 №126 у розмірі 80% від розміру заробітної плати відповідного судді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2019 адміністративну справу №640/10331/19 передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

25.09.2019 матеріали адміністративної справи №640/10331/19 надійшли на адресу суду та внаслідок автоматизованого розподілу були передані для розгляду судді Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №640/10331/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче судове засідання на 29.10.2019.

Цією ж ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 замінено відповідача у справі №640/10331/19 - Обухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в 1994 році він за станом здоров`я вийшов на пенсію з посади судді Обухівського районного суду Київської області та йому була призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (надалі - Закон України №3723-XII). Вказав, що на час його виходу на пенсію редакція ст. 37-1 Закону України №3723-XII (чинна на момент призначення пенсії), передбачала здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за Законом України №3723-XII.

Так, редакція зазначеного Закону передбачала здійснення перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Із зазначеними вище обставинами позивач пов`язує наявність правомірних очікувань на отримання задекларованого державою розміру державного пенсійного забезпечення, а так само на перерахунок призначеної пенсії в разі зміни розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. Обставини зміни розміру суддівської винагороди позивач обґрунтовує наданою до суду довідкою від 06.05.2019 №126.

Додатково зазначив, що статтю 37-1 Закону України №3723-XII змінено 01.01.2015 Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII та викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. На думку позивача, нова редакція статті 37-1 Закону України №3723-XII протирічить вимогам статті 22 Конституції України, оскільки при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на викладене, позивач вважає дії відповідача в частині відмови в перерахунку пенсії неправомірними.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову з тих підстав, що Закон України «Про статус суддів» (чинний на час призначення позивачу пенсії) передбачав виплату пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у відсотках заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді лише для судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років. Також з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, який передбачає здійснення пенсійного забезпечення державних службовців відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003. Так, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачає такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців. Відповідач у відзиві вказує на те, що на момент виникнення спірних правовідносин були відсутні нормативно-правові акти, які б передбчали можливість здійснення перерахунку призначених пенсій державним службовцям. Відтак, відсутні правові підстави для перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії. (35-37).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 витребувано докази у справі від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, підготовче судове засідання відкладено на 19.11.2019.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.12.2019.

Присутній у судовому засіданні 05.12.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов.

Присутній у судовому засіданні 05.12.2019 представник відповідача адміністративний позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

05.12.2019 через канцелярію до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Також 05.12.2019 через канцелярію до суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги наявність відповідних клопотань учасників процесу, протокольною ухвалою суду від 05.12.2019 постановлено здійснювати подальший розгляд справи №640/10331/19 в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Обухівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області, правонаступниом якого є Головне управліннія Пенсійного фонду України у Київській області, та з 17.05.1995 року отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі заробітної плати за останньою посадою - судді Обухівського районного суду Київської області.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами пенсійної справи, зокрема, протоколом Обухівської райради про призначення пенсії від 24.07.1995 (а.с.50) та заявою про призначення пенсії від 17.05.1995 №82 (а.с.51).

ОСОБА_1 встановлена інвалідність ІІ групи у зв`язку з загальним захворюванням на підставі відповідного акту огляду МСЕК від 15.12.1994 сер. АЖ №145821, копія витягу з якого міститься в матеріалах справи (а.с.61).

Судом встановлено, що на момент призначення пенсії стаж державної служби позивача становив 17 років 02 місяці 05 днів, в тому числі, 02 роки 08 місяців 14 днів - служба в армії, а також 02 роки 04 місці 04 дні - робота на посаді судді Обухівського районного суду Київської області, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться копії трудової книжки (а.с. 154-160) та виписки із військового квитка (а.с.57).

Згідно з довідки управління юстиції в Київській області від 11.05.1995 №28, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 27.04.1995 становив 18 (вісімнадцять) років (а.с.58).

Позивач вийшов на пенсію з посади судді Обухівського районного суду до закінчення строку повноважень, за власним бажанням.

Так, згідно рішення Управління юстиції Київської обласної ради народних депутатів від 27.04.1995 №41-03-ХХІІ припинено повноваження судді Обухівського районного суду ОСОБА_1 до закінчення строку повноважень за власним бажанням (а.с.59).

Пенсія призначалася позивачу, виходячи із заробітної плати за останнім місцем роботи відповідно до довідки Управління юстиції Київської обласної державної адміністрації від 11.05.1995 №27 (а.с.60).

13.05.2019 позивач звернувся до Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про здійснення перерахунку вже призначеної йому пенсії згідно з довідкою від 06.05.2019 №126, виданою територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області (а.с.46).

Обухівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області позивачу відмовлено в здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії.

Вважаючи дії відповідача в частині відмови в перерахунку пенсії неправомірними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

За вимогами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (в редакції на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується в повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

У відповідності до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена з травня 1995 року у розмірі 87 % від заробітної плати.

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014р. №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі Закон №76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015 делегував Уряду.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання в період з 01.01.2015 по 01.12.2015 знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 Постанови Кабінету Міністрів України №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, пунктами 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01.12.2015, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: "форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики".

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова Кабінету Міністрів України №1013 не містить.

Отже, з 01.12.2015 по 01.05.2016 чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

У ході реформування системи державного управління 10.12.2015 прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, - Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу", набув чинності 01.05.2016 (далі - Закон №889-VIII).

У зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII частково втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015, яка набрала чинність з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, з 01.05.2016 Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015, по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст.90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Позивач в травні 2019 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки від 06.05.2019 №126, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області (а.с.46-47).

Рішенням відповідача від 27.05.2019 за № 68/Ш-04 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії на підставі довідки від 06.05.2019 №126 з підстав того, що Закон України «Про державну службу» від 23.11.2015 №889-VIII, чинний з 01.05.2016, не передбачає проведення перерахунку раніше призначених пенсій.

Отже, Законом України «Про державну службу» №889-VIII не визначено суб`єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов`язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу", а тому на час звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії (травень 2019 року), у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Також суд звертає увагу, що звертаючись до відповідача із заявою про перерахунок пенсії позивач в якості підстави для перерахунку вказує на вимоги ст. 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ. Проте, зазначений Закон передбачає виключний перелік підстав для перерахунку пенсії, зокрема:

- пенсіонерам, які пропрацювали після призначення пенсій за віком або інвалідністю не менш як 2 роки з більш високим заробітком, ніж той, з якого було обчислено пенсію (перерахунок пенсій з більш високого заробітку);

- у зв`язку із зміною в сімейному стані, влаштуванням на роботу або її припиненням.

Відтак, позивач не є суб`єктом отримання права на перерахунок пенсії в розумінні Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Посилання позивача на порушення норм Конституції України у зв`язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, оскільки ані Закон №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, ані стаття 90 Закону №889-VIII (в якій закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") не визнані неконституційними і підлягали виконанню відповідними суб`єктами. Крім того, пунктом другим постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" №1013 від 09.12.2015 виключено пункт четвертий постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", яким було передбачено право на перерахунок пенсії пенсіонерам у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Також, Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 червня 2014 року у справі за заявою Валентини Ніканорівни Великоди проти України № 43331/12, Суд, розглянувши скаргу, зокрема, за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів, вказав на відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Також Суд вказав на відсутність підстав для висновку про те, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв на порушення якихось положень Конвенції, та зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважав, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

Посилання позивача на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися також є безпідставним, оскільки відсутність правового регулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Також безпідставним є посилання позивача на те, що відповідно до статті 58 Конституції України права на перерахунок пенсії не можуть бути позбавлені державні службовці, які вже вийшли на пенсію, оскільки право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов`язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2018 у справі №359/5905/16-а вже висловлював правову позицію стосовно відсутності правових підстав перерахунку з 01.12.2015 пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення ОСОБА_1 за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають, оскільки на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії підстави для перерахунку пенсії були відсутні.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору згідно п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи відсутність судових витрат, понесених відповідачем, питання їх компенсації судом не вирішується.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цим рішенням, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено 30.04.2020.

Суддя Кушнова А.О.