Справа № 120/3277/19-а
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 травня 2020 року

Київ

справа №120/3277/19-а

адміністративне провадження №К/9901/10933/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мартинюк Н.М.,

суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суд від 31 березня 2020 року у справі №120/3277/19-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Адвокат Балтак Дмитро Олегович в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на день виключення зі списків особового складу військової частини позивачу не проведено нарахування і виплату індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року до 6 липня 2018 року, що призвело до порушення його законних прав та інтересів в частині непроведення своєчасного розрахунку при звільненні з військової служби.

Вінницький окружний адміністративний суд своїм рішенням від 17 грудня 2019 року, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2020 року, позов задовольнив частково, а саме:

- визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування і виплати у період з 1 січня 2016 року до 8 серпня 2018 року позивачу індексації грошового забезпечення;

- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року до 8 серпня 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій адвокат Балтак Дмитро Олегович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду своєю ухвалою від 18 березня 2020 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Балтака Дмитра Олеговича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2020 року у цій справі.

Одночасно ОСОБА_1 21 лютого 2020 року надіслав до Сьомого апеляційного адміністративного суду заяву про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2020 року у справі №120/3277/19-а.

Суд апеляційної інстанції під час підготовки до розгляду заяви про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2020 року у справі №120/3277/19-а встановив, що при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 у цій справі суд апеляційної інстанції помилково не вирішив вимогу щодо зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, а саме: затримки виплати індексації. Тобто оцінка обставинам щодо нарахування і виплати середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку судом не надавалася. Це свідчить про те, що в цій частині рішення суду першої інстанції залишилося непереглянутим, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Крім цього, Сьомий апеляційний адміністративний суд своєю ухвалою від 16 березня 2020 року виправив описку у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2020 року у справі №120/3277/19-а. Виключив з мотивувальної частини постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2020 року речення наступного змісту: "Щодо позовних вимог, що стосуються бездіяльності відповідача в частині не проведення з позивачем остаточного розрахунку при звільненні та необхідності нарахування та виплати середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку, колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується, тому воно не є предметом апеляційного розгляду."

Також Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 31 березня 2020 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2020 року у справі №120/3277/19-а.

Сьомий апеляційний адміністративний суд 31 березня 2020 року ухвалив додаткову постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у справі №120/3277/19-а в частині відмови у задоволенні позову скасував і прийняв в цій частині нову постанову. Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки виплати індексації грошового забезпечення; зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового утримання за час затримки виплати індексації грошового утримання за період з 9 серпня 2018 року до дня фактичної виплати індексації, з урахування висновків викладених у додатковій постанові. В решті позовних вимог рішення суду першої інстанції залишив без змін.

У касаційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суд від 31 березня 2020 року у справі №120/3277/19-а і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині нарахування і виплати позивачу середнього розміру грошового забезпечення за час затримки виплати індексації за період з 9 серпня 2018 року до дня фактичної її виплати.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги і доданих до неї матеріалів Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Оскільки додаткове судове рішення після його ухвалення стає частиною судового рішення по суті позовних вимог, то відповідно порядок його оскарження є таким, як і для рішення по суті, оскільки за його допомогою розв`язуються питання, що хоча й не пов`язані з вимогами адміністративного позову, але які суд має обов`язково розв`язати.

Отже, у процесі вирішення питання про можливість відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на додаткове судове рішення вирішальним є надання оцінки можливості касаційного оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2020 року.

Пункт 20 статті 4 КАС України надає визначення терміну адміністративна справа незначної складності це адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Зокрема, до справ незначної складності належать справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище (пункт 17 статті 4, пункт 1 частини 6 статті 12 вказаного Кодексу). До публічної служби належить діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Зі змісту ухвалених судових рішень у цій справі встановлено, що позивач обіймав посаду водія-електрика приймального радіовузла відділення приймальних радіо пристроїв радіоцентру польового вузла зв`язку Військової частини НОМЕР_1 . Предметом спору у цій справі є відносини щодо непроведення своєчасного розрахунку при звільненні позивача з військової служби і визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування індексації грошового забезпечення.

Посада публічної служби, яку обіймав позивач (водій-електрик приймального радіовузла відділення приймальних радіо пристроїв радіоцентру польового вузла зв`язку Військової частини НОМЕР_1 , з військовим званням молодший сержант) і у зв`язку з проходженням служби на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне і особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з цією нормою під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема, військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу частини другої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовослужбовці зі званнями: генерал-майор, контр-адмірал, генерал-лейтенант, віце-адмірал, генерал-полковник, адмірал, генерал армії України.

Відкриваючи провадження у цій справі суд першої інстанції, виходячи з наведених положень норм КАС України, відніс цю справу до категорії справ незначної складності і розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, предмет спору і обраний скаржником спосіб захисту, врахувавши обсяг і характер досліджених судами доказів, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.

Водночас відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, зокрема, судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у цій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж випадками, коли справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для особи, яка подає касаційну скаргу.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої і апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Верховний Суд зазначає, що правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (ухвала Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine, заява №26293/18)). Тому відмова Верховного Суду у розгляді касаційної скарги Військової частини НОМЕР_1 у цій справі на підставі критерію малозначності справи не становить порушення права відповідача на доступ до суду за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання і обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною Військової частини НОМЕР_1 на додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суд від 31 березня 2020 року у справі №120/3277/19-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

........................

........................

........................

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду