Справа № 320/4335/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4335/19 Суддя першої інстанції: Басай О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Кобаля М.І. та Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року, яке ухвалене в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у проведенні індексації та перерахунку розміру пенсії на підставі ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести індексацію пенсії, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», з урахуванням показника індексу інфляції по Україні починаючи з 01 жовтня 2017 року та провести перерахунок пенсії, відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що пенсійні виплати віднесені до грошових сум, які підлягають індексації. Також позивач зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази наявності дефіциту коштів для проведення індексації пенсії. Крім того позивач наголосив на неможливості звуження пільг, компенсацій і гарантій, право на які виникли до внесення змін у законодавство.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало відзив на апеляційне скаргу, в якому зазначило, що пенсія нарахована і виплачується у повній відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року - без змін, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та учасники справи не заперечують, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області (яке є правонаступником Баришівського об`єднаного управлінню Пенсійного фонду України Київської області) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернувся до начальника Баришівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою щодо порушення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині індексації та перерахунку пенсії. У заяві ОСОБА_1 навів розрахунок підвищення до пенсія та просив роз`яснити порядок дій, спрямованих на перерахунок пенсії з урахуванням індексації.

Листом від 07 березня 2019 року № 12/Ш-01 Баришівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило позивачу норми права, які регулюють порядок та підстави для проведення індексації, а також зазначило розрахунок пенсії.

Не погоджуючись із такими діями, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» до стабілізації економічної ситуації в країні зупинено дію ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також суд першої інстанції зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Правила індексації та перерахунку пенсій визначає ст. 42 зазначеного Закону. У жовтні 2017 року ця норма права зазнала суттєвих змін.

Як раніше зазначалося, адміністративний позов ОСОБА_1 містить вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області провести індексацію пенсії починаючи з 01 жовтня 2017 року.

На час виникнення спірних правовідносин (дату звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії) ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачала, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» була викладена у зазначеній редакції з 11 жовтня 2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2013 року № 795 «Деякі питання реалізації частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» був затверджений Порядок перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок).

Востаннє зміни до зазначеного Порядку були внесені 25 липня 2017 року, а з 26 лютого 2019 року він визнаний таким, що втратив чинність.

Зі змісту Порядку, зокрема закладеної у ньому формули розрахунку коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, вбачається, що він був прийнятий з метою реалізації ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, що діяла до 11 жовтня 2017 року.

З 11 жовтня 2017 року зазначена норма права діє у редакції, що суттєво змінила підхід до визнання коефіцієнта, на який збільшується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необґрунтованими посилання на Порядок, як на нормативно-правовий акт, що встановлює механізм реалізації ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, що діє з 11 жовтня 2017 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» було не лише викладено ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у новій редакції, а й відстрочено виконання такої норми шляхом доповнення розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону новим пунктом.

Так, відповідно до п. 45 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для обчислення пенсій, передбачене частиною другою статті 42 цього Закону, проводиться починаючи з 2021 року.

У 2019 - 2020 роках показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Отже, застосування положень ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, що діють з 11 жовтня 2017 року, було відстрочено до 2021 року.

На період 2019 - 2020 років встановлено тимчасовий порядок обчислення коефіцієнту та механізм збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, що є відмінним від визначеного у ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак колегія суддів наголошує, що такий порядок був затверджений саме на 2019 - 2020 роки.

Відтак, за період з жовтня 2017 року по грудень 2018 року положення ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не підлягали застосуванню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» був затверджений Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач у листі від 07 березня 2019 року № 12/Ш-01, у відзиві на адміністративний позов та у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що на виконання абз. 2 п. 45 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначеної постанови Кабінету Міністрів України з 01 березня 2019 року здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до показників інфляції та зростання заробітних плат в країні. Зазначена обставина також не заперечується позивачем.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив законне рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів встановила, що вони ґрунтуються на нормах права, які діяли з 01 квітня 2014 року. Разом з тим, позовні вимоги щодо здійснення перерахунку пенсії заявлені лише за період з 01 жовтня 2017 року.

Так, звертаючись до суду із адміністративним позовом у серпні 2019 року ОСОБА_1 просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести індексацію пенсії починаючи з 01 квітня 2014 року. Проте у подальшому, на виконання вимог ухвали суду від 14 серпня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, позивач 05 вересня 2019 року звернувся до суду із клопотанням про усунення недоліків разом із уточненим адміністративним позовом. Уточнений адміністративний позов містив вимогу зобов`язання відповідача провести індексацію пенсії починаючи з 01 жовтня 2017 року.

Відтак, вимоги про перерахунок індексації пенсії за період з 01 квітня 2014 року по 01 жовтня 2017 року у межах цієї справи судом не розглядалися.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновок суду першої інстанції, викладені в рішенні від 13 листопада 2019 року, та не можуть бути підставами для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 268, 272, 287, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді М.І. Кобаль

В.В. Файдюк