Справа № 297/602/20
Суддя: Гал Л. Л.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/602/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого Гал Л. Л. , з участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов у терміновій справі Берегівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до ОСОБА_1 про примусове видворення,

встановив:

Берегівський РВ ГУ Державної міграційної служби України в Закарпатській області, звернувся в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_1 про примусове видворення.

Позов мотивований тим, що 30 жовтня 2019 року у ході проведення профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері працівниками Берегівського РВ ГУДМС України у Закарпатській області на території м. Берегове виявлено громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 з документом, що посвідчує особу, а саме паспортом громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 виданим 10.02.2006 року, яка перебувала з порушенням правил перебування іноземців на території України, а саме з перевищенням дозволеного терміну перебування та з документом термін дії якого закінчився.

Згідно наявного паспорта громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка п. Подбугорниє, Тобольського району, Тюменської області, Російської Федерації.

Відповідно до наданих ОСОБА_1 пояснень, вона 1995 році приїхала в Україну з паспортом серії НОМЕР_2 , виданим 26.07.1994 року, та з того часу проживає за адресою АДРЕСА_1 . До підрозділів міграційної служби із заявою про продовження терміну перебування в Україні або оформлення інших документів для законного перебування на території України ОСОБА_1 не зверталася, тому що нібито, не знала про порядок і обов`язковість продовження терміну перебування, та про максимальний строк перебування іноземців в Україні, а також що не мала достатньо коштів для поїздки в Російську Федерацію.

За порушення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме встановленого факту перебування іноземця на території України понад встановленого терміну (перевищення терміну складає 24 роки), 30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Винесеною постановою про накладення адміністративного стягнення на порушника накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

На підставі викладеного вище та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положення статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 30.10.2019 року головним спеціалістом Берегівського РВ ГУДМС Борто ОСОБА_2 , яке затверджено начальником Берегівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області ОСОБА_3 , відносно вказаної іноземки прийнято рішення про примусове повернення за межі України роз`яснено їй про зобов`язання покинути територію України у строк до 05.11.2019 року.

Однак, у вказаний термін ОСОБА_1 територію України не покинула, про що свідчить відсутність відповідних відміток про перетин державного кордону України в її паспорті громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 . Даний факт також підтверджено витягом з ІП «Облік іноземців та біженців», згідно якого ОСОБА_1 станом на 05.11.2019 року територію України не покинула. Крім того, такі дії свідчать про свідоме ухилення її від виконання рішення про примусове повернення за межі України.

Отже, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконала рішення про примусове повернення, до органів та підрозділів міграційної служби із заявою та документами необхідними для вирішення питання про продовження строку перебування не зверталась, позивач просить суд прийняти рішення про примусове видворення відповідачки.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку з введеним карантином на території України, позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому (а.с. 19-20).

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явилась, подала заяву, в якій позов не визнала без наведення мотивів, однак у зв`язку з введеним карантином на території України просила провести розгляд справи без її участі (а.с. 21).

У зв`язку з прийняттям постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», та №239 від 25 березня 2020 року "Про внесення змін до деякий актів КМУ", рішення Ради суддів України № 9рс-186/20 від 16.03.2020 року, протоколу зборів суддів Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.03.2020 року, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, підтверджених доказами, суд прийшов таких висновків.

Згідно копії паспорта серії 51 № 2891551 виданим 10.02.2006 року відповідачка ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Тюменській області, Російської Федерації та є громадянкою Російської Федерації (а.с. 8).

30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Винесеною постановою про накладення адміністративного стягнення на порушника накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. (а.с. 7).

30 жовтня 2019 року головним спеціалістом Берегівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області відносно ОСОБА_1 прийнято рішення про примусове повернення за межі України без заборони в`їзду в Україну та роз`яснено їй про зобов`язання покинути територію України у строк до 05.11.2019 року (а.с. 5).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України № 3773-VI від 22.09.2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За приписами частини 1 статті 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 5 статті 26 вказаного закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Статтею 30 Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини:

1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення;

2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, у другому випадку обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на території України з 1995 року, за порушення правил перебування іноземців в Україні, тобто факту перебування іноземця на території України понад встановленого терміну (перевищення терміну складає 24 роки), 30 жовтня 2019 року відносно неї Берегівським РВ ГУДМС України в Закарпатській області прийнято рішення про примусове повернення. Рішення про примусове повернення до суду не оскаржувалось. Відповідно до прийнятого рішення про примусове повернення іноземець повинен був самостійно залишити територію України, тобто виїхати до будь-якої країни світу, в строк зазначений у рішенні - не пізніше 05 листпада 2019 року. Однак, громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 рішення в установлений строк без поважних причин не виконала.

При вирішенні питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судом враховано, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуація міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені обставини, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , порушила законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і не виконала в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, у відповідачки відсутні документи на право перебування на території України, а також відповідачка не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідачка підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, суд дійшов висновку про наявність підстав для примусового видворення відповідачки за межі території України.

Тому, з урахуванням викладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог, а саме примусового видворення громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 за межі території України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. По справі таких судових витрат не встановлено.

Керуючись ст.ст. 9,15, 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9,72-79, 90, 139, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288 КАС України, суд,

р і ш и в:

Адміністративний позов Берегівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, який розташований за адресою м. Берегове, вул. Сечені, 4 «А», , до ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , про примусове видворення задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку п. Подбугорниє, Тобольського району, Тюменської області, Російської Федерації.

Рішення звернути до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Гал Л. Л.