Справа № 816/292/16
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2020 року

Київ

справа №816/292/16

адміністративне провадження №К/9901/27975/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року (суддя Ясиновський І.Г.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2016 року (судді: Сіренко О.І. (головуючий), Любчич Л.В., Спаскін О.А.) у справі № 816/292/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техвагонмаш» до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техвагонмаш» (далі - позивач, ТОВ «НВФ «Техвагонмаш») звернулось до суду з позовом до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (далі - відповідач, контролюючий орган, Кременчуцька ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 6 жовтня 2015 року № /303 в частині зменшення позивачу розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2015 року (по рядку 31 декларації) в сумі 607 361,00 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки контролюючого органу викладені в акті перевірки № 119/16-03-15-02-08/32686844 від 18.09.2015 щодо завищення позивачем суми залишку від`ємного значення суми податку на додану вартість є необґрунтованими та безпідставними. Позивач зазначає, що відповідачем до правовідносин щодо регулювання від`ємного значення застосовано норми щодо порядку формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування коштів з бюджету на рахунок платника, тоді як позивачем, жодної заяви контролюючому органу про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування в частині спірної суми не подавалось. Позивач також зазначає, що контролюючий орган в акті перевірки протиправно посилався на норми статті 257 Цивільного кодексу України в частині застосування строку позовної давності до права позивача декларувати від`ємне значення ПДВ, оскільки, виключно Податковим кодексом України врегульовані питання з приводу справляння податків і зборів, в тому числі, і податку на додану вартість. Також, позивач зазначає, що ТОВ «НВФ «Техвагонмаш» проведено повний розрахунок за придбані у жовтні-листопаді 2010 року, січні, квітні, липні, жовтні 2011 року, травні 2012 року товарно-матеріальні цінності, а тому висновок контролюючого органу про те, що такі товари є безоплатно отриманими, не відповідає фактичним обставинам та ґрунтується на довільному тлумаченні положень Податкового кодексу України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2016 року, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області від 6 жовтня 2015 року № /303 в частині суми зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 607 361,00 грн.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 6 жовтня 2015 року № /303, в частині суми зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 607 361,00 грн, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки відповідачем не було доведено порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства. Крім того, суди попередніх інстанцій зазначили, що декларування залишку від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 607 361,00 грн ТОВ «НВФ «Техвагонмаш» має право проводити поза межами строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, Кременчуцька ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2016 року та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «НВФ «Техвагонмаш» у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в період з 09.09.2015 по 15.09.2015 Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «НВФ «Техвагонмаш» з питань правильності, повноти та обґрунтованості відшкодування з бюджету суми залишку від`ємного значення попередніх звітних періодів на рахунок платника у банку по декларації за червень 2015 року.

18 вересня 2015 року за результатами перевірки складено акт № 119/16-03-15-02-08/32686844, в якому вказано на порушення платником податків вимог: статті 257 Цивільного кодексу України, абзацу «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого визначено завищення: суми залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового періоду) (рядок 26 Декларації) за червень 2015 року у розмірі 607 361,00 грн, суми непогашеного від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового періоду) (рядок 31 Декларації) за червень 2015 року у розмірі 607 361,00 грн; абзацу «і» п. 201.1 ст. 201 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24) декларації з ПДВ за червень 2015 року у розмірі 27 616,00 грн.

При цьому, контролюючий орган виходив з того, що позивачем, при розрахунку залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів станом на червень 2015 року неправомірно враховано спірну суму від`ємного значення, оскільки відносно неї закінчився строк позовної давності у 1095 календарних днів, а відтак, товари (послуги), за результатами придбання яких позивачем сформовано податковий кредит, є безоплатно отриманими і не можуть враховуватись при розрахунку від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на додану вартість. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилався на судові рішення в адміністративних справах № 816/4084/14 та № 816/4834/14.

6 жовтня 2015 року на підставі зазначеного вище акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № /303, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2015 року (по рядку 24 декларації) у розмірі 27 616 грн, за червень 2015 року (по рядку 31 декларації) у розмірі 607 361,00 грн.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем, встановлені при проведенні перевірки, вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій окремих положень Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема, пункту 102.5 статті 102, а також щодо встановлених податковим законодавством строків давності, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.

8. Позивачем було надіслано заперечення на касаційну скаргу, в якому він вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 102.5 статті 102.

Заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

10.2. Пункти 200.1-4, 200.7 статті 200.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

11. Судова практика.

Постанова Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 816/4084/14.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

12. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

13. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у запереченнях на адміністративний позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанції вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).

14. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 6 жовтня 2015 року № /303, в частині суми зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 607 361,00 грн, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

Колегія суддів зазначає, що строком давності у 1095 днів обмежено право платника податку на отримання бюджетного відшкодування, тоді як у справі, що розглядається спірні правовідносини склались з приводу формування суми від`ємного значення з податку на додану вартість, а не бюджетного відшкодування на рахунок платника податку надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість. Такий строк не поширюється на правовідносини, що виникли з приводу формування платником суми від`ємного значення з податку на додану вартість. Положеннями Податкового кодексу України не встановлено строку, протягом якого сума від`ємного значення з податку на додану вартість може зараховуватись до податкового кредиту наступного податкового періоду, а також не передбачено можливості застосування аналогії закону у таких податкових правовідносинах.

Крім того, як обґрунтовано зазначили суди першої та апеляційної інстанції згідно положень Податкового кодексу України подання заяви про бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, як надмірно сплаченої до бюджету суми ПДВ, є правом позивача, яким він може скористатися протягом встановленого у пункті 102.5 статті 102 Податкового кодексу України періоду, а не його обов`язком.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що враховуючи зазначені положення законодавства та встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини справи, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, а також те, що контролюючим органом не заперечується правомірність формування ТОВ «НВФ «Техвагонмаш» податкового кредиту з ПДВ у досліджуваних періодах, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо недотримання позивачем вимог чинного податкового законодавства та встановленого у пункті 102.5 статті 102 Податкового кодексу України строку на отримання бюджетного відшкодування.

15. Судами першої та апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом у запереченнях на адміністративний позов та апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені відповідачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

16. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2016 року слід залишити без задоволення.

17. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

18. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2016 року у справі № 816/292/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду