Справа № 526/302/20
Суддя: Киричок С. А.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 526/302/20
Провадження № 2-а/526/11/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 квітня 2020 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Киричка С.А.,

з участю секретаря Широколави О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Гусаренка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч адміністративну справу №526/302/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Полтавській області, інспектора СРПП №3 Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції Цілуйка Ярослава Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

В лютому 2020 року до Гадяцького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління національної поліції в Полтавській області, інспектора СРПП №3 Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області Цілуйка Я.О. про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому зазначив, що 31.01.2020 року поліцейським Цілуйком Я.О. було винесено постанову серії БАА № 317206 про адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн на підставі частини 1 ст.126 КУпАП. 31.01.2020 року близько 20 год. 30 хв приїхали працівники поліції на територію підприємства, де він працює по вул.Тельмана,26 у м.Гадячі та у грубій формі вказали на те, що він нібито керував трактором. В той час він дійсно перебував на території підприємства, але не керував жодним транспортним засобом. Його пояснень до уваги поліцейські не прийняли та відвезли до відділу поліції в порядку адміністративного затримання, не забезпечивши його захисником. Оскільки, докази, які підтверджують факт керування ним транспортним засобом в той день, відсутні, ОСОБА_1 звернувся з позовом про скасування постанови.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що в той день у них з сусідом дійсно виник конфлікт через встановлення ними забору. Близько 20 год 30 хв він перебував на території підприємства, де працює. Посвідчення водія в нього в той час було, але ніхто не пред`являв вимоги його надати, оскільки транспортним засобом він не керував, а під час адміністративного затримання ,окрім цигарок , в нього із собою не було нічого, про що він повідомив інспектора поліції при складанні останнім протоколу в приміщенні відділу поліції.

Відповідач Михайлов В.М. у судовому засіданні пояснив, що 31.01.2020 року вони в порядку адміністративного затримання доставили до відділу поліції ОСОБА_1 . Під час складання протоколу у нього було відсутнє посвідчення водія, тому його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. Також, поліцейським надано копію рапорту чергового Гадяцького ВП, копію протоколу АА №197403 про адміністративне затримання за ч.1 ст.130 КУпАП від 31.01.2020 року, копію заяви ОСОБА_1 про відмову від послуг Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, копії пояснень свідків та учасників події.

Суд, вивчивши матеріали справи, переглянувши диск з відеозаписом, які були надані стороною у справі, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом, постановою інспектора СРПП № 3 Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області Цілуйка Я.О. від 31.01.2020 серії БАА № 317206 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно копії постанови, 31.01.2020 о 22 год. 15 хв. в м.Гадячі ОСОБА_1 керував трактором НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія та реєстраційних документів, чим порушив п.2.1 ПДР України.

Згідно пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.126КУпАП настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.23Закону України"Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України"Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. В силу п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобов`язана встановити наявність складу правопорушення, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови на вимогу суду було надано відеозапис .

Однак, в порушення частини 3 статті 283 КУпАП, оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, не вказано інших доказів вчинення правопорушення. За викладених обставин, тобто за відсутності в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Також, вказаний відеозапис не містить доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відсутності у нього посвідчення водія та реєстраційних документів.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.01.2019 року по справі № 592/5576/17 (К/9901/33984/18), у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. З цих підстав суд вважає надану копію відеозапису неналежним та недопустимим доказом у справі.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не надали пояснень, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом без реєстраційних документів та посвідчення водія.

Інших доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, та правомірність прийнятої постанови, суду не надано.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем, який заперечував проти позову, не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення, а тому суд, враховуючи положення ст.286 КАС України, вважає, що позов є таким, що підлягає задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Керуючись ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.72 77, 79, 90, 241, 246, 271, 286 КАС України, ст.ст.9, 247 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Полтавській області, інспектора СРПП №3 Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції Цілуйка Ярослава Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія БАА № 317206 від 31.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 Розділу VІ КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначені вище процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: С. А. Киричок