Справа № 659/199/20
Суддя: Разгуляєва О. В.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 659/199/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2020 року смт. Нижні Сірогози

Нижньосірогозький районний суд Херсонської області, в складі:

головуючого судді Разгуляєвої О.В.,
при секретарі Черняковій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Нижні Сірогози, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований с. Верби Нижньосірогозького району Херсонської області) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП НПУ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 5387173 від 01 листопада 2019 року, а провадження у справі закрити. В обґрунтування вимог зазначає, що на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КпАП України. Постанова мотивована тим, що він 01 листопада 2019 року о 00:10 годині, керуючи транспортним засобом Liebherr LTM 1200 IMS 607 на а/д Стрий - Знам"янка 160 км, порушив правила проїзду важковагових транспортних засобів, а саме - керував транспортним засобом, фактична маса якого становить 72 т, без узгодження з органом Національної поліції України МВС, чим порушив п.22.5 ПДР України. Вважає постанову незаконною. Під час руху транспортним засобом автомобільною дорогою його було зупинено відповідачем, підставою для зупинки стала перевірка документів, а не порушення Правил дорожнього руху чи інші підстави, що визначені ст. 35 Законом України «Про Національну поліцію». Постанова не містить доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 24.03.2020р. зазначений позов залишено без руху.

Ухвалою від 08.04.2020р. позивачу поновлено строк звернення до адміністративного суду з даним позовом та відкрито провадження у справі.

Ухвало суду від 14.04.2020р. відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до розгляду справи в якості третьої особи.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач подав до суду відзив відповідно до якого проти позову заперечував та просив розглядати справу за його відсутності. Вказував, що під час складання постанови інспектор поліції діяв в межах норм чинного законодавства, як на доказ правомірності дій інспектора вказував на відеофіксацію події. В задоволені позову просив відмовити.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, 01 листопада 2019 року поліцейським роти № 1 батальону УПП в Тернопільській області ДПП Шумуляком М.В. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 5387173 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 ч.1 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за те, що він 01 листопада 2019 року о 00:10 годині, керуючи транспортним засобом Liebherr LTM 1200 IMS 607 на а/д Стрий - Знам"янка 160 км, порушив правила проїзду важковагових транспортних засобів, а саме - керував транспортним засобом, фактична маса якого становить 72 т, без узгодження з органом Національної поліції України МВС, чим порушив п.22.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 132-1 КпАП України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про автомобільні дороги», який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п.16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно п.3 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Підпунктом 4 п.2 наведеного Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пп.5-1 наведеного пункту документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Згідно з п.6 вказаного Порядку габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що документальний габаритно-ваговий контроль здійснюється в пунктах габаритно-вагового контролю.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП, стало встановлення факту порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові зазначено, що водій порушив правила проїзду великовагових транспортних засобів, а саме керував транспортним засобом, фактична вага якого становить 72т, без узгодження з органом Національної поліції.

Разом з тим відповідачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження факту порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів, не надано відомостей про те яким чином здійснювалось вимірювання ваги транспортного засобу та за допомогою яких засобів. Ці ж відомості відсутні і в постанові.

Вимоги п.22.5 ПДР України зазначають про заборону руху транспортних засобів та їх составів фактичною масою понад 40 т у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами.

Разом з тим, сторонами не оспорюється та підтверджено змістом відеозапису, що ОСОБА_1 керував вантажним краном Liebherr LTM 1200 IMS 607, таким чином перевезення подільних вантажів не здійснював.

Крім того, в змісті п.22.5 ПДР України відсутнє посилання на необхідність отримання узгодження з органом Національної поліції України, в змісті постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не конкретизовано яке саме узгодження необхідно отримати ОСОБА_1 та яким саме нормативно - правовим актом таке передбачено.

Згідно оглянутого відеозапису, який міститься в матеріалах адміністративної справи № 659/1146/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , поліцейського роти № 1 батальону Управління ПП в Тернопільській області Департаменті ПП, за участю третьої особи: Управління патрульної поліції Тернопільської області про скасування постанови, зафіксовано лише оголошення винесеної поліцейським постанови, та роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені КУпАП.

Крім того, твердження відповідача , проте, що позивач вже звертався з тих самих підстав та з тим же предметом позову до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, і по даній справі вже є рішення , яке набрало законної сили, є необгрунтованими, оскільки відповідно до рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 14.01.2020р. ОСОБА_1 звертався з позовом до поліцейського роти №1 , батальону УПП Тернопільської області ДПП сержанта поліції Шумуляк Миколи Володимировича, третя особа Управління патрульної поліції у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, тобто відповідачем в справі № 659/1146/19 був інший суб`єкт владних повноважень.

Зазначеним рішенням суду позов ОСОБА_1 задоволений, а 18.02.2020р. П"ятим апеляційним адміністративним судом зазначене рішення суду скасоване, оскільки суд не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка в силу обмежень встановлених ст. 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції.

Таким чином, по даній адміністративній справі відсутне рішення або постанова суду, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що вказані у постанові обставини порушення правил дорожнього руху не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони не містять доказової бази, так як здобуті з порушенням вимог ст.251 КУпАП, яка вказує, що доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані , на основі яких у визначеному законом порядку (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних засобів, що мають функцію фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, що використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приймаючи до уваги вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині скасування постанови підлягають задоволенню.

Щодо задоволених позовних вимог в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то суд виходить з наступного.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення від 01.11.2019 року серії НК № 538717 прийнята відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Стаття 247 КУпАП визначає обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, зокрема, згідно з п.1 ч.1 даної норми Закону провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення;

Згідно статті 1 КАС України Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Отже, закриття провадження у адміністративній справі може мати місце лише з підстав, визначених КАС України.

А тому вимоги про закриття провадження у справі не підлягають задоволенню, оскільки повноваженням щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, закриття провадження у такій адміністративній справі, наділений виключно державний орган, а суд в адміністративному судочинстві лише перевіряє законність і обґрунтованість спірного рішення, а не приймає рішення замість нього, що повністю узгоджується з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року.

Закриття провадження по справі, постанова по якій прийнята в рамках іншого Закону, чинним Кодексом адміністративного судочинства не передбачено.

Статтею 245 КАС України визначені повноваження суду при вирішення справи. Зазначена норма Закону не передбачає ухвалення судом рішення про закриття провадження по справі, яка розглядалась за іншим Законом.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Позовні вимоги в частині закриття провадження по справі не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77,242-246, 286 КАС України,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП НПУ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 01.11.2019 р. серії НК № 538717, про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 132-1 Кодексу, у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П"ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення буде виготовлено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Суддя: О. В. Разгуляєва