Справа № 380/2927/20
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2927/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу № 380/2927/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79000, вул. Митрополита Андрея,10, м. Львів, код ЄДРПОУ - 13814885) в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 03.12.2019 року за перерахунком пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 03.12.2019 року за перерахунком пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та члени їх сімей, підлягають застосування положення пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, а не норми постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» № 654 від 16.07.2008 року, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Для відновлення порушеного права позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 21 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, що підвищення відповідно до ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, та членам їх сімей, яких було примусово переселено з 04.09.2008 року виплачується у розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян. Зазначають, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917- 1991 років», який набрав чинності з 05.05.2018 року у пункт «г» ст. 77 Закону України № 1788 слова «громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані» замінено словами «репресованими особами, яких у подальшому було реабілітовано». Водночас зміни до постанови КМ України № 654 не внесено, а тому розміри підвищень не змінились. Також вказують, що право на встановлення підвищення до пенсії у розмірі 54, 40 грн., реабілітованого, чи 43,52 грн. - члену сім`ї репресованої особи, матиме в разі надання посвідчення за зразком, затвердженого Постановою КМ України.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, згідно паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Яворівським РВ УМВС України у Львівській області 22 жовтня 1996 року. (а.с.5).

Судом встановлено, що позивач є сином ОСОБА_2 , 1918 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.8).

Відповідно до довідки № 4/5-Р16930 від 12 лютого 2000 року, виданої управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області оперативної інформації мама позивача - ОСОБА_2 , 1918 року народження було виселено на спец поселення з конфіскацією майна в Томську область по політичних мотивах. На підставі ст.3 Закону України від 17 квітня 1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» - реабілітована, з поверненням конфіскованого майна або його вартості. (а.с.9).

Також, згідно довідки від 19.07.1963 року, вбачається що ОСОБА_2 було знято з обліку із спецпоселення - 05.11.1958 року. (а.с. 10).

Отже, в ході судового розгляду даної справи встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Берегаєво, Течульдстського району Томської області, куди 1948 року була виселена на спецпоселення його мати - ОСОБА_2 , яка на підставі статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» була реабілітована.

Львівською обласною радою 20.02.2012 року ОСОБА_1 видано посвідчення №78/34-П, згідно якого він має право на пільги, передбачені рішенням Львівської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». (а.с. 6-7).

Позивач в позовній заяві зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місцях спец поселення, відтак є особою, яка зазнала політичних репресій як член сім`ї репресованого з політичних мотивів родини, згодом був реабілітований, що дає йому право на підвищення призначеної пенсії відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

03 грудня 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив виплатити йому надбавку до пенсію. (а.с. 11).

Розглянувши звернення позивача, пенсійний орган, листом від 17.12.2019 № 32/Ф- 32/32, повідомив йому, що підвищення відповідно до ст. 77 Закону України № 1788 громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, та членам їх сімей, яких було примусово переселено з 04.09.2008 року виплачується у розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян. Зазначають, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917- 1991 років», який набрав чинності з 05.05.2018 року у пункт «г» ст. 77 Закону України № 1788 слова «громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані» замінено словами «репресованими особами, яких у подальшому було реабілітовано». Водночас зміни до постанови КМ України № 654 не внесено. Також у листі зазначають, що право на встановлення підвищення до пенсії у розмірі 54, 40 грн., - реабілітованого, чи 43, 52 грн., - члену сім`ї репресованої особи, матиме в разі надання посвідчення за зразком, затвердженим Постановою Кабінетом Міністрів України.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу реабілітованих, основи їх соціального статусу та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» від 19.11.1992 № 2803-ХІІ, що діяв на час виникнення спірних правовідносин , дія якого поширюється на осіб, необґрунтовано засуджених судами України або репресованих на території республіки іншими державними органами в будь-якій формі, включаючи позбавлення життя або волі, переселення в примусовому порядку, вислання і заслання за межі республіки, позбавлення громадянства, примусове поміщення до лікувальних закладів, позбавлення чи обмеження інших громадянських прав або свобод з мотивів політичного, соціального, класового, національного і релігійного характеру.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,40 гривень, а членам їх сімей, яких було примусово переселено 43,52 гривень.

В свою чергу, пунктом «г» частини 1 статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (із змінами і доповненнями) зазначено, що призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Стаття 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає розмір мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до вимог частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством України, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, стаття 28 вказаного Закону передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до частини 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), тому поняття мінімальної пенсії за віком, наведене у статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідно застосовувати для визначення розміру підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 6 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення", який має вищу юридичну силу, а не підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", зважаючи на те, що остання звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону.

Вказана правова позиція висловлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04 березня 2020 року в справі №446/1566/16-а та в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №446/1549/16-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Згідно пунктів 1, 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності правового акти конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

У зв`язку з невідповідністю пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.20018 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» вимогам пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд, відповідно до частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, а саме пункт «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, виходячи з пріоритетності застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" як нормативно-правового акту вищої юридичної сили, позивач має право на підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 6 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні Видача цього посвідчення проводиться за місцем проживання виконавчими комітетами відповідних місцевих Рад народних депутатів» (в редакції чинній на момент видачі посвідчення позивачу) передбачено, що видача цього посвідчення проводиться за місцем проживання виконавчими комітетами відповідних місцевих Рад народних депутатів.

З 05.05.2018 набув чинності Закон Україні «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 7977- 1991 років» (в редакції Закону України від 13.03.2018р. №2325-У1ІІ «Про внесенні змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедурі реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»).

Відповідно до статті 6 вказаного Закону реабілітованим, які мають праве на пільги, передбачені цим Законом, видається посвідчення єдиною зразка затвердженого Кабінетом Міністрів України. Видача посвідчення проводиться за місцем проживання виконавчими органами відповідних сільських, селищних, міських рад, у тому числі обраними об`єднаними територіальними громадами.

Згідно з п. 2.13 постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, якою затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка зареєстрована у Мінюсті 27.12.2005 за № 1566/11846, за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Для осіб, реабілітованих згідно зі статтею 3 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні", приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

У додатках до позовної заяви позивачем надано копію безстрокового посвідчення № 78/34-П виданого Львівською обласною радою 20.02.2012 року, дія якого розповсюджується на території Львівської області та має право на пільги, передбачені рішеннями Львівської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Тобто, позивач є особою, який необґрунтовано зазнав політичних репресій як член сім`ї репресованої з політичних мотивів родини, згодом був реабілітований, що надає право на підвищення призначеної пенсії відповідно до п. "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відтак, аргументи відповідача про те, що право на встановлення підвищення до пенсії у розмірі 54, 40 грн., реабілітованого, чи 43,52 грн. - члену сім`ї репресованої особи, матиме в разі надання посвідчення за зразком, затвердженого Постановою КМ України, оцінюються судом критично.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку діям відповідача щодо не нарахування та невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 03.12.2019 року за перерахунком пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд дійшов висновку, що вони не відповідають критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України до такого роду дій, тому таку слід визнати протиправною, задовольнивши позовні вимоги в частині оскарження таких.

Друга вимога є похідною від першої позовної вимоги.

Таким чином, відповідачем порушено право позивача, як члена сім`ї політично репресованого, який має право на підвищення до пенсії в розмірі, передбаченому пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.12.2019, (з часу звернення із заявою).

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України ).

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - задоволити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ), щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 03.12.2019 року відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Львівської області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення (03.12.2019 року) відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.3 розділу УІ «Прикінцеві положення» КАС України строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину.

Повний текст рішення складено 13 травня 2020 року.

Суддя Кухар Н.А.