Справа № 520/3959/2020
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

12 травня 2020 р. справа № 520/3959/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. пенсію по 3 групі інвалідності від загального захворювання з терміну інвалідності, зазначеного в довідці до акту огляду Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України" серії АВ №0032249 від 28.05.2019 року, а саме з 15 травня 2018 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі відповідно до положень п.3 ч.6 ст.12, п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч.2 ст.263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15 травня 2018 року по 31.05.2020 року є інвалідом 3 групи з причини загального захворювання, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії АВ № 0032249 та має право на пенсію по інвалідності. Позивач перебуває на обліку в органі Шевченківському об`єднаному управлінні у м. Харкові. В 2018 році позивач почав оформлювати групу інвалідності та пенсію по інвалідності. Первинне звернення позивача до МСЕК по захворюванню було 15.05.2018 року, позивач оглядався Міжрайонною Основ`янською медико-соціальною експертною комісією, за результатами огляду був не визнаний інвалідом. Не погоджуючись з рішенням, позивач оскаржував його у передбаченому законодавством порядку. Медико-експертні документи відносно позивача надійшли до ЦМСЕК 25.02.2019 року. Для уточнення ступеню функціональних порушень у лютому 2019 року позивач був направлений до Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця), де 25.02.2019 року був оглянутий лікарями. Для остаточного вирішення питання про встановлення інвалідності позивачу було запропоновано звернутися за стаціонарним лікуванням за місцем проживання та надати виписку з історії хвороби та акт обстеження матеріально-побутових умов, надіславши ці матеріали електронною поштою. Позивач зазначив, що з самого початку оформлення інвалідності, а саме, з травня 2018 року він неодноразово звертався до Шевченківського відділу обслуговування громадян у м. Харкові Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з питання призначення пенсії спочатку в усній, а потім в письмовій формі, але йому відмовляли у прийомі документів, мотивуючи ненадходженням довідки МСЕК до органів Пенсійного фонду. 25.06.2019 року у позивача прийняли письмову заяву про призначення пенсії та рішенням відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №20 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.06.2019 року №18 позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутності необхідного страхового стажу. Після надання документів, які підтвердили, що позивач має страховий стаж 12 років 5 місяців 21 день йому була призначена пенсія з 23.07.2019 року. Позивач звернувся з заявою про нарахування пенсії згідно з зарахуванням терміну інвалідності з 15 травня 2018 року до Шевченківського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) та одержав відмову від 10.10.2019 року № 4798/02.21-20, яку оскаржив до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. 27.12.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом №6802/3-14 відмовило позивачу в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії з 15.05.2018 року. Таку бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області вважаю незаконною та противоправною, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

15.04.2020 року від відповідача надійшов до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб визначений чинним законодавством, зазначивши, що згідно з статтею 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки АВ №0032249 виданою ДЗ «Центральна МСЄК МОЗ України» 25.02.2019 року позивача вперше визнано інвалідом 3 групи від загального захворювання з 15.05.2018 року по 31.05.2020 року, а звернувся позивач вперше 25.06.2019 року. Особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років. Представник відповідача вказав, що вперше позивач звернувся 25.06.2019 до управління із заявою щодо призначення пенсії по інвалідності 3 групи від загального захворювання (встановленої з 15.05.2018) згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням відділу з питань призначення та перерахунку пенсії №20 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.06.2019 №18 в призначенні пенсії було відмовлено оскільки на момент звернення страховий стаж склав 11 років 07 місяців 01 день. Вдруге позивач звернувся про призначення пенсії 23.07.2019 року та на підставі наданих документів і індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 пенсію по інвалідності позивачу було призначено відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.07.2019 року, тобто з дати повторного звернення. Страховий стаж на 23.07.2019 складає 12 років 5 місяців 21 день. Представник відповідача вказав, що пенсія ОСОБА_1 обчислена, виплачується, за матеріалами пенсійної справи, в повному обсязі відповідно до законодавства, що діє на сьогоднішній день, підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відсутні. З огляду на викладене, представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними, та просить суд відмовити в їх задоволені.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, однак вона не береться судом до уваги оскільки відповідно до приписів ч.3 ст.263 КАС України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки АВ №0032249 виданою ДЗ «Центральна МСЄК МОЗ України» 25.02.2019 року позивача вперше визнано інвалідом 3 групи від загального захворювання з 15.05.2018 року по 31.05.2020 року.

Вперше позивач звернувся 25.06.2019 до управління із заявою щодо призначення пенсії по інвалідності 3 групи від загального захворювання, встановленої з 15.05.2018 року, згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що наявні матеріали справи не містять жодного доказу, що позивач з моменту встановлення інвалідності 25.02.2019 року до 25.06.2019 року звертався до органів пенсійного фонду з заявами про призначення пенсії по інвалідності, відповідно твердження позивача, зазначені у адміністративному позові, не підтверджені жодними належними доказами.

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунку пенсії №20 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.06.2019 №18 в призначенні пенсії позивачу було відмовлено оскільки на момент звернення страховий стаж склав 11 років 07 місяців 01 день. У вказаному рішенні позивачу було роз`яснено, що відповідно до приписів ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 49 років до досягнення особою 51 року включно - не менше 12 років.

Вдруге позивач звернувся з заявою про призначення пенсії 23.07.2019 року та на підставі наданих документів і індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 пенсію по інвалідності позивачу було призначено відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.07.2019 року, тобто з дати повторного звернення. Страховий стаж позивача станом на 23.07.2019 склав 12 років 5 місяців 21 день.

Позивач звернувся з заявою про нарахування пенсії згідно з зарахуванням терміну інвалідності з 15 травня 2018 року до Шевченківського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр).

З наявних матеріалів вбачається, що позивачу листом від 10.10.2019 року № 4798/02.21-20 було повідомлено, що відповідно до згідно з статтею 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки АВ №0032249 виданою ДЗ «Центральна МСЄК МОЗ України» 25.02.2019 року позивача вперше визнано інвалідом 3 групи від загального захворювання з 15.05.2018 року по 31.05.2020 року. Оскільки позивач звернувся з заявою про призначення пенсії 23.07.2019 року, після спливу тримісячного строку з моменту встановлення інвалідності, саме з дати звернення позивачу 23.07.2019 року на підставі наданих позивачем документів і індивідуальних відомостей про застраховану особу, відповідачем було призначено пенсію по інвалідності.

Вищезазначену відмову позивач 28.11.2019 року оскаржив до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, за наслідками розгляду скарги 27.12.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом №6802/3-14 відмовило позивачу в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії з 15.05.2018 року.

На думку позивача, відповідач зобов`язаний призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію по інвалідності саме з 15.05.2018 року, тобто з терміну інвалідності, зазначеного в довідці до акту огляду ЦМСЕК МОЗ України серії АВ №0032249 від 28.05.2019 року.

Суд зазначає, що в межах даної справи оскаржуються виключно дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо непризначення ОСОБА_1 пенсії по 3 групі інвалідності від загального захворювання з терміну інвалідності, зазначеного в довідці до акту огляду Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України" серії АВ №0032249 від 28.05.2019 року, а саме з 15 травня 2018 року, при цьому підстави та правомірність дій органів медико-соціальної комісії в межах даної справи не оскаржуються та не підлягають встановленню.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Основним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються види пенсійних виплат, умов набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно з положеннями ст.9 Закону № 1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Приписами ст.30 Закону №1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Органи Пенсійного фонду та застрахована особа мають право в установленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи ( ст.31 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону № 1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону № 1058 пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю І групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 21 і 28 цього Закону.

Відповідно до ст. 34 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Статтею 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Відповідно до пункту 2 частини 1 вказаної статті пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

З аналізу вказаної норми вбачається, що у іншому випадку, зокрема, у разі звернення за пенсією пізніше (тобто після спливу) трьох місяців з дня встановлення інвалідності, пенсія призначається з дня звернення особи за пенсією.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Частиною дванадцятою статті 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" визначено, що Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На виконання наведених норм Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №1317 від 03.12.2009 "Питання медико-соціальної експертизи", якою затвердженні Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Згідно з пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, останню проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації. Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Пунктом 6 цього Положення встановлено, що висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Відповідно до пункту 24 Положення про медико-соціальну експертизу, комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

За приписами пунктів 3 та 4 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Лікарсько-консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров`я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії за формою, затвердженою МОЗ.

Згідно з пунктом 8 цього ж Положення датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

При цьому судом встановлено, що первинне звернення позивача до МСЕК по захворюванню було 15.05.2018 року, позивач оглядався Міжрайонною Основ`янською медико-соціальною експертною комісією, за результатами огляду був не визнаний інвалідом.

Натомість, відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки АВ №0032249 виданою ДЗ «Центральна МСЄК МОЗ України» 25.02.2019 року позивача вперше визнано інвалідом 3 групи від загального захворювання з 15.05.2018 року по 31.05.2020 року.

Вказаний факт також підтверджується листом ДЗ «Центральна МСЄК МОЗ України» від 11.03.2020 року №26-08/20/-194, яким повідомлялось, що день надходження до ЦМСЕК, яка приймала рішення про встановлення позивачу інвалідності, документів є саме 25.02.2019 року, тобто саме вказана дата згідно з пунктом 8 цього Положення є датою встановлення інвалідності. У вказаному листі також зазначено, що проведено зарахування термінів інвалідності з 15.05.2018 року, що не є тотожнім даті встановлення інвалідності.

Як встановлено в процесі розгляду справи, позивач лише 23.07.2019 року звернувся до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії по інвалідності та надав повний пакет документів, підтверджуючий необхідний стаж роботи, при тому що інвалідність позивачу була встановлена саме 25.02.2019 року.

Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 1.6 Порядку №22-1 передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За змістом пунктів 2.1 та 2.2 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії по інвалідності додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу була призначена пенсія з 23.07.2019 року, з дати звернення з заявою про призначення пенсії.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем було пропущено трьохмісячний строк з дня встановлення йому інвалідності із зверненням про призначення пенсії по інвалідності, призначаючи пенсію позивачу з 23.07.2019 року, тобто з часу звернення, а не з часу встановлення інвалідності, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому суд доходить висновку про правомірність дій відповідача.

Таким чином, з огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відносно позовної вимоги зобов`язати відповідача нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходів згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року, суд зазначає, що вказана вимога є похідною та також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12.05.2020 року.

Суддя Біленський О.О.