Справа № 826/14670/16
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної пенітенціарної служби України, в якому просив суд:

- визнати незаконним рішення відповідача про переведення його як засудженого для подальшого відбування покарання з Бахмутської установи виконання покарань № 6 Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області до Вільнянської установи виконання покарань № 11 Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області;

- зобов`язати Державну пенітенціарну службу України повторно розглянути питання про переведення позивача до іншої установи виконання покарань;

- зобов`язати відповідача забезпечити переведення позивача до установи виконання покарань, яка територіально наближена до місця проживання його родичів (Кропивницької виправної колонії №6 Управління Державної пенітенціарної служби України в Кропивницькій області).

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 22 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016, відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року скасовано, а матеріали позовної заяви направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року здійснено заміну відповідача в адміністративній справі його правонаступником, а саме: Державну пенітенціарну службу України замінено на Адміністрацію Державної кримінально-виконавчої служби України.

В апеляційній скарзі Адміністрація Державної кримінально-виконавчої служби України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала прямо суперечить п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 №343, якою установлено, що саме Міністерство юстиції України є правонаступником Державної пенітенціарної служби, що ліквідується в частині реалізації державної політики у сефрі виконання кримінальних покарань та пробації.

Тобто, відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України правонаступником Державної пенітенціарної служби є Міністерство юстиції України.

Вказує, що Адміністрація Державної кримінально-виконавчої служби України не є правонаступником Державної пенітенціарної служби України, а утворена Центральна комісія Адміністрація ДКВС України з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарань осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту та обмеження волі, та їх переведення не є правонаступником Апеляційної комісії Державної пенітенціарної служби України з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарань осіб, засуджених до позбавлення волі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Здійснюючи заміну відповідача у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 № 343 Державну пенітенціарну службу ліквідовано, а завдання і функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації покладено на Міністерство юстиції України.

Оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 № 709 утворено міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Адміністрацію Державної кримінально-виконавчої служби України, відтак у даному випадку відбулось публічне правонаступництво, тобто перехід владних прав та функції органу, що реорганізовується до органу, що створюється, тому слід здійснити заміну відпоідача з Державної пенітенціарної служби України на Адміністрацію Державної кримінально-виконавчої служби України.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

При цьому, процесуальним правонаступництвом є заміна у справі сторони чи третьої особи у разі переходу повноважень (для суб`єкта владних повноважень), прав і обов`язків від однієї особи до іншої (правонаступника) у відносинах, щодо яких виник спір.

Процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії адміністративного процесу - під час розгляду справи у суді першої інстанції, суді апеляційної інстанції, суді касаційної інстанції, під час перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами. Правонаступництво допускається і на стадії виконання судового рішення в адміністративній справі (стаття 379 КАС України).

Відповідно до частини четвертої ст. 91 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №225 затверджено Положення про Державну пенітенціарну службу України, відповідно до пунктів 1 та 7 якого Державна пенітенціарна служба України України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції і який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації. Державна пенітенціарна служба України України здійснює покладені на неї повноваження безпосередньо та через територіальні органи управління, органи і установи.

У подальшому, згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 № 343 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» ліквідовано Державну пенітенціарну службу, поклавши на Міністерство юстиції України завдання і функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

У відповідності до пункту 2 вказаної постанови Міністерство юстиції України визначено правонаступником Державної пенітенціарної служби, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач у справі - Державна пенітенціарна служба України (код 37534799) станом на даний час не ліквідована, а перебуває в стані припинення з 06.06.2016.

Відтак, Державна пенітенціарна служба України фактично не ліквідована, а перебуває у стані припинення, про що свідчить відповідний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, у даному випадку Міністерство юстиції України розпочало виконання функцій і завдань Державної пенітенціарної служби України, що припиняється в частині реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

Разом з тим, судом першої інстанції помилково здійснено посилання на постанову Кабінету Міністрів України «Про утворення міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань» від 13.09.2017 №709, якою утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Адміністрацію Державної кримінально-виконавчої служби України (код 41693471), оскільки вказаною постановою не визначено Адміністрацію Державної кримінально-виконавчої служби України як правонаступника Державної пенітенціарної служби України.

Колегія суддів звертає увагу, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 № 697-р «Питання Міністерства юстиції» погоджено з пропозицією Міністерства юстиції України щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Міністерство постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 2016 року № 343 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» функцій і повноважень Державної пенітенціарної служби, що припиняється.

Виходячи з викладеного, визнання Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України у спірних правовідносинах правонаступником Державної пенітенціарної служби України є передчасним, а відтак у заміні відповідача в даній справі його правонаступником - Адміністрацією Державної кримінально-виконавчої служби України слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в з прийняттям нового рішення про відмову у заміні відповідача.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у заміні відповідача - Державної пенітенціарної служби України на Адміністрацію Державної кримінально-виконавчої служби України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук