Справа № 487/7663/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 р.м.ОдесаСправа № 487/7663/19
Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І. О.,

суддів - Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області в якому, з урахуванням уточнень (а.с.20-24), просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в сумі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП від 23 вересня 2019 року серії ДП18 №554444.

Також позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях відповідного складу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що суб`єктом владних повноважень порушено вимоги статей 278, 279 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова прийнята без підготовки до розгляду справи, а саме: неоголошення посадової особи, яка розглядає справу, не вирішені клопотання, не досліджені докази, а також не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Позивач також наполягав, що спірна постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків та технічних приладів, засобів.

Позивач зауважує, що на його вимогу, суб`єктом владних повноважень не було надано фотокартку лазерного вимірювача швидкості TruCAM ТС000760, яким здійснено фіксацію правопорушення, а також документи про повірку і сертифікацію вказаного вимірювача швидкості.

Із показами радара TruCAM, яким би підтверджувався рух саме автомобіля позивача, у момент вчинення правопорушення, поліцейський його не ознайомив.

На думку позивача, тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, є виключеним з Державного реєстру, на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362, а сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є нечинним з 02.11.2015 року.

Також позивач зазначає про те, що він не бачив дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту», оскільки такий не був продубльований на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги, за умови, що дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку.

Останнє, на чому наполягає позивач, це те, що суб`єкт владних повноважень повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він заперечив вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив із того, що у нього відсутні сумніви у достовірності показниках швидкості, зафіксованих на лазерному вимірювачі швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000760, під час руху автомобіля, оскільки відповідач надав копію документації на підтвердження його відповідності вимогам законодавства України.

Суд вважав, що факт вчинення адміністративного правопорушення, яке виразилося перевищенні допустимої швидкості руху, підтверджується належними доказами, а саме: фото та відеофіксацією, що була представлена представником управління патрульної поліції.

Також суд першої інстанції, проаналізувавши вимоги ч.5 ст.258 КУпАП, дійшов висновку, що посадова особа відповідача мала право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд вважав, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач наводить доводи, викладені в позові, вважаючи, що суд першої інстанції необґрунтовано не взяв їх до уваги.

Зокрема, стверджує, що знак 5.45 «Початок населеного пункту» встановлений з порушенням Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху) та Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014.

До того ж, зазначає, що на відеозйомці, зробленої за допомогою приладу TruCAM LTI 20/20 №ТС000760, відсутня дата та час її здійснення, відсутні показник швидкості його транспортного засобу, ідентифікаційні номери файлу, місце геолокації, номер та назва вимірюваного засобу.

Наведені обставини, на думку скаржника, свідчать про те, що вказана відеозйомка є неналежним та недопустимим доказом.

Доводом апеляції є також недослідження судом першої інстанції обставин законності використання підрозділом патрульної поліції, під час скоєння, 23 вересня 2019 року, адміністративного правопорушення, лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС000760, адже останній не пройшов повірку.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, враховуючи клопотання представника апелянта про розгляд апеляції без його участі та участі його довірителя, справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать про таке.

23.09.2019 року Управління патрульної поліції в Миколаївській області склало постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №554444 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови позивач, 23.09.2019 р., приблизно о 10 год. 50 хв. на ділянці автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 129 км. в м. Миколаєві по вул. Веселинівській, 55-А, керуючи транспортним засобом «Chery Jaggi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 80 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху. Перевищення швидкості було зафіксовано лазерним вимірювачем TruCam LTI 20/20 ТС000760.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 в позові вважав, що його вина, у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджена належними та допустимими доказами.

Водночас суд апеляційної інстанції не поділяє таку позицію суду першої інстанції, враховуючи таке.

Положеннями статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину <…….>,

- тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Одним із доводів апеляції є протиправне застосування Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області для здійснення контролю за швидкісним режимом транспортних засобів лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 ТС000760.

Досліджуючи даний довід, суд апеляційної інстанції встановив таке.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012. Міністерство економічного розвитку і торгівлі України затвердило тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM» на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань, що стало підставою для його реєстрації в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12 (а.с.58).

Наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за № 222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Згідно з п. п. 2.5 цього Порядку, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 вказаного Порядку сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п. 1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 не встановлює неможливість його використовувати.

Враховуючи, що прилад TruCAM введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

Проте, вимірювач швидкості автотранспортних засобів TruCam, що введений в експлуатацію, дозволяється використовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Однак, із наданого відповідачем свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16646, виданого ДП «Укрметртестстандарт», випливає, що його видано на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000760 лише 30 вересня 2019 року та є придатним до застосування з цієї дати, свідоцтво чинне до 30 вересня 2020 року (а.с.53).

Наведене свідчить про те, що на момент фіксування перевищення позивачем швидкості (23.09.2019 року) лазерний вимірювач TruCam LTІ 20/20 № ТС000760 не був повірений у передбаченому законодавством порядку та не мав право використовуватися працівниками патрульної поліції.

За таких умов, суд апеляційної інстанції вважає, що покази лазерного вимірювача TruCam LTІ 20/20 № ТС000760, у спірних правовідносинах, не можуть бути прийняті як доказ порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Довід скаржника про недопустимість використання даного доказу на підтвердження його вини є обґрунтованим.

Аргументи скаржника, що дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» встановлений з порушенням Правил дорожнього руху та Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки позивач не підтверджує його належними та допустимими доказами та не заявляє про їх витребування судом.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1, 3 ст.73 КАС України).

Частина 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлюють, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз наведених норм, свідчить про те, що попри суб`єкт владних повноважень зобов`язаний доказувати правомірність свого рішення, позивач також зобов`язаний довести обставини на яких ґрунтуються його доводи.

Так, відповідач, на спростування доводів позивача надав фотознімок дорожнього знаку, що інформує про в`їзд до населеного пункту, але з нього неможливо встановити обставини дотримання вимог Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014 щодо його встановлення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, беручи до уваги відсутність доказів щодо події адміністративного правопорушення, постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення від 23 вересня 2019 року серії ДП18 №554444 за ч.1 ст.122 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Враховуючи неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, колегія суддів, відповідно до п. п. 1, 3 ч.1 ст.317 КАС України, вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2020 року - задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2020 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23 вересня 2019 року серії ДП18 №554444, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко