Справа № 440/1938/20
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 травня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/1938/20
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні питання про судові витрати на професійну правничу допомогу у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" про визнання протиправною та скасування постанови, -
13 квітня 2020 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ТОВ "Фінфорс" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 61555583 від 16 березня 2020 року.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 71-А, м. Київ, 02002, рнокпп НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" (пров. Новопечерський, 19/3, корпус 2, офіс 9, м. Київ, 01042, ) про визнання протиправною та скасування постанови задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 61555583 від 16 березня 2020 року. Стягнуто з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни ( вул. Окіпної Раїси , 4-А, Лівобережна Частина Києва , м . Київ , 02002, рнокпп НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

04 травня 2020 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, яким визначити розподіл судових витрат в частині витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи, в розмірі 5000 грн.

В обґрунтування даної заяви позивач зазначив, що судом при прийнятті рішення від 29.04.2020 не вирішено питання про стягнення, понесених позивачем витрат по підготовці до розгляду справи, а саме витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року призначено питання про судові витрати до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду на 10:30 12 травня 2020 року.

Учасники справи до суду не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вказані норми, суд прийшов до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вирішуючи питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1, 3, 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами 3, 5 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у даній справі №440/1938/20 здійснювалося ОСОБА_2 на підставі договору про надання юридичних послуг №06/04 від 06.04.2020, укладеного між спеціалістом у галузі права ФОП ОСОБА_2 (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник).

За умовами даного договору загальна вартість послуг узгоджується шляхом складання та направлення виконавцем замовнику акту приймання наданих послуг та їх підписання замовником. Замовник здійснює оплату за цим договором в безготівковій формі дорученням на поточний рахунок виконавця або іншим визначеним сторонами способом, в тому числі шляхом здійснення готівкового платежу.

Позивачем до позовної заяви надано копію акту приймання-передачі надання послуг №1 від 07.04.2020 до договору про надання юридичних послуг №06/04 від 06.04.2020, в якому зазначено детальний опис робіт (наданих послуг), а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом; прибутковий касовий ордер №07 від 07.04.2020 на загальну суму 5000 грн.

При цьому законодавством не встановлено права суду змінювати розмір гонорару і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому, відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд бере до уваги, що позивач документально підтвердив сплату 5000 грн. на виконання договору про надання юридичних послуг. Тобто цей гонорар був фактичним.

Окрім того, на думку суду, витрати на оплату послуг є співмірними із значенням справи №440/1928/20 для ОСОБА_1 та іншими обставинами, що встановлені частиною 5 статті 134 КАС України, в тому числі складністю справи та виконаних представником позивача робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг, а також ціною позову.

З огляду на надання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням процесуальних дій, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява позивача про прийняття додаткового судового рішення підлягає задоволенню, з прийняттям додаткового рішення щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 241-245, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва