Справа № 640/8271/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/289
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 травня 2020 року № 640/8271/19

За позовом ОСОБА_1

До Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві Державної адміністрації

Про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про

визнання дій Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни протиправними;

зобов`язання Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення відповідно до п. 4 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою суду від 21.05.2019 р. відкрито провадження у справі та справу призначено її до розгляду в письмовому провадженні згідно ст. 263 КАС України.

31.07.2019 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву. Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до довідки МСЕК серії КИЕ-1 № 073921 від 05.07.1999 є інвалідом ІІ групи, що також підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Відповідно до Висновку у галузі судово-медичної експертизи від 06.12.2017р. №1887-Ж встановлено, що позивач в 1943 році отримав осколкові поранення, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у 1943 році.

Згідно довідки комісії у правах колишніх партизанів Великої Вітчизняної війни 1941-1945 при Верховній Раді України від 07.05.2005 року № 19358 ОСОБА_1 , 1942 року народження у період Великої Вітчизняної війни піддавався репресіям, гонінням, фізичним розправам з боку німецької окупаційної влади в зв`язку з підпільно-партизанською діяльністю його батьків та відповідно до п.9 ст. 9 Закону України "Про статус ветерана війни, гарантії їх соціального захисту" має бути визнаним учасником війни.

Відповідно до довідки Центральної військово-лікарської комісії від 11.12.2017 року № 5728 щодо встановлення причинного зв`язку поранення з захистом Батьківщини, повідомлено, що дані питання відносяться до компетенції органів соціального забезпечення.

У березні 2019 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві Державної адміністрації з заявою щодо видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

01.04.2019 року Листом № 01-2316264 Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві Державної адміністрації повідомило позивача про те, що на підставі поданих документів встановити статус та видати "посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не вбачається за можливе.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає протиправною відмову відповідача у видачі посвідчення інваліда війни, з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що на підставі п.4 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю, які стали особами внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період.

Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначається Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302.

Згідно п. 10 Порядку № 302 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим-на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико - соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення ( на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що позивач надав довідку медико-соціальної експертної комісії, серії КИЕ-1 № 073921 від 05.07.1999, згідно з якою вбачається, що його визнано особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання з 1999 року довічно.

Зазначена причина інвалідності ніяким чином не пов`язана з пораненнями, які позивач отримав у період Другої світової війни.

Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, виданого Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України 06.12.2017 № 1887/Ж: "Описані рубці на спинці носа в верхній третині, в правій нижньощелепній ділянці є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у зазначений строк, тобто у 1943 році" не вказує на зв`язок інвалідності з отриманим пораненням та його однозначне виникнення у 1943 році.

Таким чином, відмова Управління надати позивачу статус інваліда війни є правомірною та обґрунтованою.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до статті 4 Закону ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:

1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;

4) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних:

у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період;

від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 01.12.2014 року, а з 01.12.2014 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання.

Дія абзацу третього цього пункту не поширюється на осіб, засуджених за злочини проти основ національної безпеки України та злочини проти громадської безпеки.

Зв`язок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоров`я, отриманим особами, зазначеними в цьому пункті, встановлюється для повнолітніх осіб - за висновком медико-соціальної експертизи, для осіб віком до 18 років - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

5) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок воєнних дій громадянської та Другої світової воєн або стали особами з інвалідністю із зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки;

6) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, а також колишніх бійців винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших осіб, які брали безпосередню участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп та інших незаконних формувань на території колишнього Союзу РСР і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків у цих батальйонах, взводах і загонах у період з 22 червня 1941 року по 31 грудня 1954 року;

7) учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах;

8) осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Другої світової війни, та осіб, які у неповнолітньому віці були призвані чи добровільно вступили до лав Радянської Армії і Військово-Морського Флоту під час військових призовів 1941-1945 років і стали особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання або захворювання, отриманого під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;

9) осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи;

10) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (далі - Революція Гідності), та які звернулися за медичною допомогою у період з 21 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року.

Абзац перший цього пункту не поширюється на працівників міліції, осіб, які проходили службу в правоохоронних органах спеціального призначення, військовослужбовців внутрішніх військ, Збройних Сил України та інших військових формувань, які отримали інвалідність внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з подіями Революції Гідності.

Порядок надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України;

Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.

Відповідно до пункту 7 Положення "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Пунктом 10 визначено, що "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

З аналізу чинного законодавства, а зокрема ст. 4 та п.4, п.5 ч.2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що пільги передбачені даним законом мають особи ветерани війни, зокрема, особи з інвалідністю внаслідок війни, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. Тобто, такі особи для набуття статусу інваліда війни мали брати участь у захисті Батьківщині чи в бойових діях на території інших держав.

Згідно довідки МСЕК серії КИЕ-1 №073921 від 05.07.1999 року позивачу присвоєно другу групу інвалідності безстроково (причина - загальне захворювання).

Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, виданого Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України 06.12.2017 № 1887/Ж: "Описані рубці на спинці носа в верхній третині, в правій нижньощелепній ділянці є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у зазначений строк, тобто у 1943 році" не вказує на зв`язок інвалідності з отриманим пораненням та його однозначне виникнення у 1943 році.

Ураховуючи наведені обставини та здійснений аналіз норм чинного законодавства, суд вважає, що Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, при відмові позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення діяв на підставі, в межах і спосіб передбачені Конституцією України та законами України, з огляду на що, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 07.05.2020 р.