Справа № 400/888/20
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2020-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2020 р. № 400/888/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Фульги А.П. розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод", вул. Набережна, 64, с.Галицинове, Вітовський район, Миколаївська область, 57286

до відповідача:Чорноморської митниці Держмитслужби, вул. Гоголя, 13, м.Херсон, Херсонська область,73003

про:визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів і карток відмови в прийнятті митних декларацій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод", звернувся до адміністративного суду з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів № UA 508000/2019/000014/2 від 20.12.2019 та № UA508140/2019/000001/1 від 20.12.2019, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: UA 508140/2019/00002 від 20.12.2019 та UA 508140/2019/00003 від 20.12.2019 .

Позивач обґрунтовує позов тим, що ним надано відповідачу вичерпний перелік наявних документів, що дозволяють використовувати основний метод визначення митної вартості імпортованих товарів - за ціною контракту відповідно до п. 1 ч.1 ст. 57 Митного кодексу України. Відповідач протиправно скоригував митну вартість товару, тому рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови слід скасувати. Позивач вказує, що митниця безпідставно витребувала додаткові документи, не надання яких стало підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої декларантом. Відповідач не може аргументовано довести, що заявлено неповні або недостовірні відомості про митну вартість товарів

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки при виконанні митних формальностей спрацювала форма контролю системи управління ризиками. За результатом опрацювання документів встановлено, що подані декларантом документи не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відсутня інформація щодо страхування оцінюваного товару). Митна вартість товару не відповідає «дійсній ціні» імпортованого товару, на яку нараховуються митні платежі. ТОВ "МГЗ" не надано жодного документа про наявність сплаченої неустойки та мождивих збитків, які відповідно до ч.5 ст.58Кодексу повинні включатися до митної вартості. Декларантом не підтверджено фактично сплачену вартість оцінюваного товару.

Ухвалою суду від 16.03.2020 було відкрито провадження у справі та призначена справа до судового розгляду.

06.04.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

ТОВ «МГЗ» відповідно до контракту від 10.12.2018 № 20-Е-2018/18-353, специфікації №11 від 21.10.2019 до нього, укладеного з ТОВ «ГалоПолимер» РФ, ввезено на митну територію України «натр їдкий» за ціною 224,10 доларів США за тону. Відповідно до пп.2.1,3.1 Контракту, продавець зобов`язаний поставити товар на умовах СРТ ст. Жовтнева, згідно Інкотермс 2010, при цьому ціна на товар також визначається та приймається на умовах СРТ та включає в себе всі витрати по доставці товару до вказаного місця. Пунктом 2.2 Контракту сторони визначили, що ціна на товар вказується в Специфікаціях. Специфікацією № 11 визначена вартість товару - 224,10 доларів США за тону, який має відвантажуватись протягом листопада 2019 року на адресу позивача.

В якості основних документів для підтвердження митної вартості кожної з вказаних партій товару позивачем надані: контракт №20-Е-2018/18-353 від 10.12.2018, специфікація №11 від 21.10.2019, інвойси, митна декларація країни відправника, накладні СМГС.

Відповідач витребував по митній декларації додаткові документи для підтвердження митної вартості товару: 1) бухгалтерську документацію: щодо оплати складових митної вартості (страхування), страховий поліс, 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, 3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається. Подані декларантом документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відсутня інформація щодо страхування оцінюваного товару).

Позивач надав митниці додатково: доручення на право підпису комерційних документів №20-2019 від 17.12.2018р; інформацію біржових коригувань щодо вартості товару, сертифікати якості. Митницю повідомлено, що товар не страхувався, а тому надати страховий поліс немає можливості. Ціна на товар включає в себе всі витрати по доставці. Інших договорів угод із третіми особами, пов`язаних з Контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається - не укладалось, тому що ТОВ "МГЗ"є кінцевим споживачем продукту, а тому вони не можуть бути надані. Надати платіжний документ, що підтверджує факт сплати за товар не є можливим, оскільки сплата здійснюється протягом 21 календарних днів з дати його відвантаження.

За результатами контролю правильності визначення митної вартості вищевказаної партії товару відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, яким визначив митну вартість задекларованого позивачем товару за ціною 0,6322 дол. США/кг із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - за резервним методом, за ціною товару ввезеного на митну територію за митною декларацією від 26.12.2018 № UA204040/2018/13499.

У зв`язку з відмовою відповідача прийняти вищевказані митні декларації, з метою розмитнення вищезазначеного товару, позивач подав нові митні декларації, у яких ціна ввезено товару визначена відповідно до прийнятого відповідачем рішення про визначення митної вартості та сплачено усі обов`язкові платежі, на підставі яких відповідачем здійснено митне оформлення товару та товар випущено у вільний обіг.

Після прийняття рішень про коригування митної вартості товару позивачем було доплачено мито та податок на додану вартість , в зв`язку з прийняттям відповідачем спірних рішень про коригування митної вартості товару. По рішенню № UA 508140/2019/000001/1 від 20.12.2019 було позивачем доплачено 57 626,47 грн. мито, 221 076,10 грн.- ПДВ; по рішенню № UA 508000/2019/000014/2 від 20.12.2019 було позивачем доплачено 57 455,90 грн. мито, 220 421,73 грн.- ПДВ.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст.54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Статтею 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (контракту) щодо товарів. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього кодексу.

Позивач та його контрагент встановили у контракті, що ціна договору зазначається у специфікаціях.

Аналіз норм Митного Кодексу України дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Позивач надав митниці всі документи, які були у нього в наявності.

Посилання відповідача у відзиві на те, що митна вартість товару, заявлена декларантом не відповідає «дійсній ціні» імпортованого товару, на яку нараховуються митні платежі, ґрунтується на припущеннях та не підтверджені жодними доказами, оскільки відповідно до ст. ст. 189,190 Господарського Кодексу ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Таким чином суб`єкти господарювання є вільними у визначенні умов договору, у т.ч. визначенні ціни договору.

Також відповідачем не зазначено, з яких підстав декларант повинен був надати обґрунтування та документальне підтвердження зниження контрактної ціни .

Відповідно до п.2.2 Контракту № 20-Е-2018/18-353 від 10.12.2018, зазначено, що ціна товару і вартість кожної партії товару визначається в специфікації. Сторони контракту, як рівні сторони господарювання визначили в такий спосіб ціну товару за контрактом. Розбіжностей у документах, наданих позивачем для митного оформлення, щодо вартості товарів немає. Розмір цін за одиницю товару до контракту відповідає розміру цін у інвойсах. Надані позивачем документи також не містять ознак підробки, тому правових підстав для коригування митної вартості у відповідача немає.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем було надано митниці безпосередньо контракт, а також специфікацію, де чітко визначена ціна в розмірі 224,10 доларів США за тонну. Зазначена ціна повністю співпадає з ціною, зазначеною в інвойсах.

Посилання відповідача на невідповідність опису товару в митних деклараціях та в специфікації, інвойсах не приймаються судом, оскільки вони жодним чином не впливають на числові значення митної вартості.

Таким чином, відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору. Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

Згідно з ч. 3 ст. 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи надання декларантом митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, суд вважає оскаржувані рішення відповідача протиправними, що є підставою для їх скасування.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 8248,70 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (вул.Набережна, 64, с.Галицинове, Вітовський район, Миколаївська область, 57286 ) до Чорноморської митниці Держмитслужби (вул.Гоголя, 13, м.Херсон, Херсонська область, 73003 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA 508000/2019/000014/2 від 20.12.2019 та № UA508140/2019/000001/1 від 20.12.2019, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: UA 508140/2019/00002 від 20.12.2019 та UA 508140/2019/00003 від 20.12.2019 .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниця Держмитслужби (вул. Гоголя, 13, м.Херсон, Херсонська область,73003 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (вул. Набережна, 64, с.Галицинове, Вітовський район, Миколаївська область,57286 ) судовий збір у сумі 8248,70 грн. (вісім тисяч двісті сорок вісім гривень, 70 коп), сплачений платіжним дорученням № 00804 від 18.02.2020 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. П. Фульга