Справа № 560/1871/20
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1871/20
РІШЕННЯ
іменем України

12 травня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І.

за участю:секретаря судового засідання Матвійчук А.М. позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Дмитришиної В.В., представника третьої особи Параскевича О.Г.,
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Прокуратура Хмельницької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом від 27.03.2020 в якому просить: "1) Визнати означену вище бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по виконанню рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року, за період з 14.01.2020 по 27.03.2020 неправомірною; 2) Зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання вимоги від 22.12.2018; 3) Зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання вимоги від 28.01.2019; 4) Зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року в відповідності до законодавства України; 5) Зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року".

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 01.08.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №822/1816/17, виданого 31.10.2017 Хмельницьким окружним адміністративним судом, яким зобов`язано прокуратуру Хмельницької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212 та ч. 2 ст. 366 КК України, та прийняти постанову у порядку, передбаченому ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду № 266-94 від 01.12.1994. Вимогою від 22.12.2018 державним виконавцем зобов`язано прокуратуру Хмельницької області виконати виконавчий лист № 822/1816/17 від 31.10.2017, виданий Хмельницьким окружним адміністративним судом, протягом десяти робочих днів та повідомити державного виконавця про виконання. Головним державним виконавцем Іванютою І.М., а 28.01.2019, винесено повторну вимогу №56898637, якою зобов`язано прокуратуру Хмельницької області виконати виконавчий лист №822/1816/17 від 31.10.2017, виданий Хмельницьким окружним адміністративним судом, відповідно до вимог ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" в частині визначення розміру відшкодовуваної шкоди протягом десяти робочих днів та повідомити державного виконавця про виконання. Станом на 27.03.2020 постанова Хмельницького окружного адміністративного суду не виконана, після 28.01.2019 Державною Виконавчою службою, всупереч закону України, не зроблено жодної дії по примусовому виконанню виконавчого листа № 822/1816/17 від 31.10.2017, що підтверджується витягом з автоматизованої системи виконавчого провадження. Така бездіяльність Державної Виконавчої служби є неправомірною та суперечить Конституції України та закону України «Про виконавче провадження» (арк. спр. 1-6).

Ухвалою суду від 06.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Прокуратуру Хмельницької області та призначено судове засідання на 27.04.2020 (арк. спр. 23-24).

23.04.2020 до суду електронним зв`язком поступив відзив на позов №1320-2020/9-1-230/1087-2020 від 23.04.2020 та 27.04.2020 поштою, в якому відповідач вказує, що 18.01.2019 Департаментом державної виконавчої служби отримано лист Прокуратури Хмельницької області та постанову від 14.01.2019, винесену на виконання вимоги державного виконавця від 22.12.2018, згідно якої відмовлено у відшкодуванні заробітку та інших грошових доходів ОСОБА_1 , а також іншої шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання, попередньою слідства, прокуратури і суду. Зазначає, що правомірність винесення повторної вимоги державного виконавця була предметом судового розгляду, і у вказаний період державним виконавцем не могли застосовуватись до боржника штрафні санкції. Крім цього, вважає, що судовим рішенням у справі №560/255/20 вже визнана бездіяльність державного виконавця до 18.02.2020, тому за цей період бездіяльність державного виконавця не може бути задоволена. Також вказує, що зобов`язання судом органу ДВС виконати судове рішення, застосовувати штрафні санкції до боржника буде втручанням у дискреційні повноваження цього органу, і підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 в межах даної адміністративної справи відсутні (арк. спр.90-109).

Відповідно до пояснення третьої особи з назвою Відзив на позовну заяву за №05/2-828-20 від 24.04.2020 стверджено: " ... прокуратура області вважає, що винесенням постанов від 08.11.2017, 14.01.2019 про відмову у відшкодуванні заробітку та інших грошових доходів ОСОБА_1 виконано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017.". Судами у цивільній справі №686/1049/18, визначена шкода завдана ОСОБА_1 . Вважає що на рішення судів у справах №560/257/20 та №686/1049/18 вказують на втрату правової доцільності у виконанні рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017, і просить відмовити у задоволенні позову (арк. спр.175-179).

Згідно з ухвалою від 27.04.2020, суд задовольнив клопотання відповідача та третьої особи, і відклав розгляд справи на 12.05.2020 (арк. спр. 83-84).

Позивач, також надав "Відповідь на відзив прокуратури Хмельницької області" від 28.04.2020 в якій стверджує, що доводи прокуратури не спростовують бездіяльність відповідача, і " Відповідь на відзив Міністерства юстиції України" від 28.04.2020 в якій вважає доводи відповідача безпідставними та просить, відповідно до ст.132, ст.139 КАС України, вирішити питання розподілу судових витрат, які складатимуть приблизно 10000 гривень, про що позивач робить відповідну заяву, і просить позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та відповіді на відзив, і просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у Відзиві на позов.

Представник Прокуратури Хмельницької області в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у письмовому поясненні.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи покликаються як на підставу своїх вимог так і заперечень, оцінивши надані учасниками справи докази, суд дає таку оцінку спірним правовідносинам, враховуючи наступне.

Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 по справі №822/1877/16, яка залишення без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії прокуратури Хмельницької області щодо відмови у прийняті постанови про відшкодування ОСОБА_1 втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 212 та частиною 2 статті 366 КК України, прийняття якої передбачене статтею 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994 року. Зобов`язано прокуратуру Хмельницької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 212 та частиною 2 статті 366 КК України, та прийняти постанову у порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк. спр. 58-63).

Постановою від 01.08.2018 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрив виконавче провадження №56898637 з виконання виконавчого листа №822/1877/16 виданого 31.10.2017 (арк. спр. 8).

Відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі №2240/3246/18, задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , та ухвалено нове рішення, яким визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. від 17.09.2018 про закінчення, внаслідок добровільного виконання, виконавчого провадження №56898637 з примусового виконання, виданого на підставі постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017, виконавчого листа №822/1816/17 від 31.10.2017 (арк. спр. 68-70).

Згідно з Вимогою державного виконавця від 22.12.2018 №56898637, відповідач зобов`язав прокуратуру Хмельницької області виконати виконавчий лист №822/1816/17, попередив про відповідальність за невиконання вимоги державного виконавця, передбачену статтями 63, 75 закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (арк. спр. 9-10).

Відповідно до Вимоги державного виконавця (повторно) від 28.01.2019 №56898637, головний державний виконавець зобов`язав прокуратуру Хмельницької області виконати виконавчий лист №822/1816/17 від 31.10.2017 відповідно до вимог ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" в частині визначення розміру відшкодовуваної шкоди протягом десяти робочих днів та повідомити державного виконавця про виконання (арк. спр. 11-12).

Прокуратура Хмельницької області оскаржувала в судовому порядку, зокрема, Вимогу державного виконавця від 28.01.2019 №56898637, однак її апеляційну скаргу було залишено без задоволення, згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі №560/489/19 (арк. спр. 71-79).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.02.2020 по справі №560/255/20 (далі - Рішення суду по справі №560/255/20), позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що полягає у не вчиненні у виконавчому провадженні №56898637 дій, передбачених статтею 63 закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження", з примусового виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 у справі №822/1877/16. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк. спр. 13-15).

Згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 по справі №560/255/20, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року - скасовано в частині розподілу судових витрат та прийнято в цій частині нову постанову. Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року залишено без змін (арк. спр. 16-19).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже: 1) Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі №560/489/19 встановлено, що Вимога державного виконавця від 28.01.2019 №56898637 є такою, що відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження"; 2) Рішенням суду по справі №560/255/20 встановлено, що після 28.01.2019 державний виконавець не вчинив жодних дій у виконавчому провадженні №56898637, що підтверджується витягом з автоматизованої системи виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, відповідно до вимог ч. 4 ст. 78 КАС України, не потребує доказування бездіяльність органу ДВС у виконавчому провадженні №56898637 до 18.02.2020, яка продовжилась до часу вирішення судом цієї справи за відсутності доказів протилежного. Позивач просить визнати протиправною бездіяльність органу ДВС за період з 14.01.2020 до 27.03.2020, тому з урахуванням вище встановленого, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, і задовольнити цю вимогу частково, а саме щодо бездіяльності відповідача за період з 19.02.2020 по 12.05.2020 - часу прийняття цього рішення судом. Цей висновок суду не спростовують рішення судів у справах №560/257/20 (не набрало законної сили) та №686/1049/18 на які покликається третя особа, враховуючи предмет цього позову, яким є оскарження бездіяльності органу ДВС у виконавчому провадженні №56898637.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, встановлення бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбачає вирішення питання її припинення судовим рішенням. Відтак, на думку суду першої інстанції, продовження бездіяльності відповідача, встановленої Рішенням суду по справі №560/255/20 є триваючим порушенням, тому відповідно до вимог п. 3 ч. 1 та ч. 4 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача винести постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання вимог від 22.12.2018 та від 28.01.2019, суд зазначає: 1) передумовою для винесення виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу, є встановлення державним виконавцем поважності причин такого невиконання. У матеріалах справи відсутні докази, що державний виконавець перевіряв виконання рішення після надіслання боржнику Вимоги державного виконавця (повторно) від 28.01.2019 №56898637, зокрема чи встановлював поважність причин невиконання, чи виконання, як вважає боржник (третя особа у справі); 2) прийняття органом ДВС рішення про накладення штрафу за встановлення ним факту умисного не виконання судового рішення відноситься до компетенції суб`єкта владних повноважень, якого суд не повинен підміняти. З урахуванням цього, суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити, і прийняти згідно ч. 2 ст. 9 інше рішення, а саме зобов`язати відповідача встановити факт виконання чи не виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 по справі №822/1877/16, яка залишення без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, після чого прийняти рішення відповідно до вимог ст. 63 Закону №1404-VIII.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду в справі №822/1877/16 від 10 липня 2017 року у відповідності до законодавства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення іншого судового рішення.

За змістом ст. 254 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання, то такі особи мають право звернутися із заявою про роз`яснення такого судового рішення.

Крім того, статтею 383 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити.

При цьому, в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах не передбачено звернення позивача з окремим позовом щодо зобов`язання виконання судового рішення по іншій справі, тому ця вимога позову задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду в справі №822/1877/16 від 10 липня 2017 року суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначеній нормі кореспондують положення п. 1 ч. 6 ст. 246 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині рішення у разі необхідності вказується про порядок і строк виконання рішення.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 826/18826/14.

Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення в справі №822/1877/16 від 10 липня 2017 року, і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття рішення у справі. Крім цього, потрібно враховувати, що Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не є учасником справи №822/1816/17 в якій позивач - ОСОБА_1 , а відповідач - Прокуратура Хмельницької області не на користь якої ухвалено судове рішення, тому вимога про встановлення судового контролю у справі №560/1871/20, задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач частково довів позовні вимог, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову не довів, що діяв у межах закону, що підтверджено доказами, які перевірено судом.

Частиною 3 ст.139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Доказів судових витрат ОСОБА_1 під час розгляду справи, суду не надано, але зроблено заяву про ці витрати.

Отже, для вирішення заяви позивача про судові витрати, які приблизно складають 10000 гривень, потрібно дотриматися вимог ч.7 ст.139 КАС України.

При цьому, потрібно враховувати, що так як позивач звільнений від сплати судового збору (згідно з дублікатом посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильський АЕС (категорія 2) серії НОМЕР_1 від 15 березня 2012 року (арк. спр. 7)), судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 від 27 березня 2020, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідача) за період з 19.02.2020 по 12.05.2020 - часу прийняття цього рішення судом.

Зобов`язати Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України встановити факт виконання чи не виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 по справі №822/1877/16, після чого прийняти рішення, згідно вимог ст. 63 Закону №1404-VIII.

В решті вимог позову відмовити.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України, і підлягають розподілу, немає.

Копії рішення надати учасникам судового розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 травня 2020 року 16 год. 55 хв.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Департамент Державної Виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городоцького, 13, м. Київ, 01001 , код ЄДРПОУ - 00015622)
Третя особа:Прокуратура Хмельницької області (Військоматський провулок, 3, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 02911102)

Головуючий суддя А.І. Петричкович