Справа № 537/759/20
Суддя: Дядечко І. І.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/27/2020
Справа № 537/759/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2020 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Дядечко І.І., за участі секретаря Кошеленко Я.С., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Тимошенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області, інспектора роти № 2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Стрючаліна Володимира Федоровича про визнання не чинною постанови серії ЕАк № 2158568 від 25.02.2020,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить визнати незаконною та скасувати з моменту винесення постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.02.2020 серії ЕАк № 2158568 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн, та закрити справу відносно позивача за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначено про те, що 25 лютого 2020 року інспектором роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Стрючаліним В.Ф. винесено постанову серії ЕАк № 2158568, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення приписів п.п. «ґ» п. 8.7.3. Правил Дорожнього Руху (ПДР). Вважає, що ПДР він не порушував, а оскаржувану постанову прийнято з порушенням вимог чинного законодавства. Так, 25.02.2020 позивача було зупинено працівниками патрульної поліції, які звинуватили його у порушенні ПДР, а саме у порушенні п.п. «ґ» п. 8.7.3 - проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофору. На відео чітко видно, що він почав перетин перехрестя саме на зелений сигнал світлофора і вже коли він не мав технічної можливості зупинити автомобіль, без виникнення аварійної ситуації на дорозі, - загорівся жовтий сигнал. Саме на це він звернув увагу працівників БПП та повідомив, що він повною мірою розуміючи, що екстрене гальмування призведе до створення небезпеки на дорозі, або ж навіть до аварійної ситуації, виключно пересвідчившись, що його дії не створюють небезпеки дорожнього руху (жодний з учасників дорожнього руху не був вимушений припинити рух, або змінити свій маневр) він закінчив проїзд перехрестя на сигнал світлофора, що перемикався на жовтий. Всі його дії було направлено виключно на запобігання виникнення аварійної ситуації. Таким чином в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Під час винесення оскаржуваної постанови, він з метою належного захисту, вимагав надати йому можливість скористатись допомогою захисника (адвоката), однак його вимоги залишись поза увагою працівників поліції, які винесли постанову до прибуття адвоката. Таким чином вважає, що відповідач грубо порушив його права прямо передбачені статтею 268 КУпАП. Окрім зазначеного, просить суд звернути увагу на той факт, що єдиним доказом скоєння ним правопорушення є зазначення в п. 9 оскаржуваної постанови: «Ві01050». Йому не було повідомлено, що це саме за доказ, але він може зробити припущення, що патрульними в постанову внесено відомості про відеофайл який йому було продемонстрований. Проте оскаржувана постанова не містить жодного посилання на технічний засіб яким було зроблено відео файл, тому вважає, що він не може бути допустимим доказом в розмінні вимог ч.1 ст. 74 КАС України. Враховуючи викладене, вважає, що постанова серії ЕАк № 2158568, винесена лейтенантом поліції Стрючаліним В.Ф. 25 лютого 2020 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку з чим він звернувся до суду з адміністративним позовом для захисту своїх прав.

10.03.2020 року ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області провадження у справі відкрито, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 07.04.2020, залучено до участі у справі в якості співвідповідача інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Стрючаліна В.Ф.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, що зазначені у позові.

Представник відповідача Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Тимошенко О.О. в судовому засіданні у задоволенні адміністративного позову просила відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки позивач дійсно порушив вимоги п. 8.7.3 ПДР України, а саме здійснив проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофору. Зазначила, що відповідно до ДСТУ 4092-2002 «Безпека дорожнього руху. Світлофори дорожні. Загальні технічні умови, правила застосування та вимоги безпеки», режим роботи світлофорної сигналізації з використовуванням транспортних світлофорів передбачає миготіння зеленого сигналу протягом трьох секунд безпосередньо перед вимкненням, а частота мигтіння сигналів - одна секунда. В п.п. «в» п. 8.7.3 ПДР України, зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. При зеленому миготливому сигналі світлофора водій повинен розрахувати свої дії, виходячи з конкретних умов: швидкості руху, стану проїзної частини, зчеплення коліс з дорогою, інтенсивності руху. Час миготіння зеленого сигналу становить 3-4 с., таким чином миготіння зеленого сигналу разом з жовтим продовжує час попередження водіїв про наступне вмикання червоного сигналу. Таким чином, вона вважає, що інспектором роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Стрючаліним В.Ф. було прийнято правомірне рішення про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач - інспектор роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенант поліції Стрючалін В.Ф. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав відзив, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач порушив п.п. «ґ» п. 8.7.3 ПДР України, процедура щодо винесення оскаржуваної постанови ним не була порушена і він діяв в межах наданих законом повноважень. Також просив слухання справи проводити без його участі.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши надані сторонами докази, суд встановив таке.

25 лютого 2020 року інспектором роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Стрючаліним В.Ф. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2158568, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній 25.02.2020 о 14 год. 56 хв. керуючи автомобілем «BMW 728», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кременчуці по просп. Свободи, 66/13, проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.п «ґ» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 213 КУпАП справа про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

З наведеного вбачається, що у випадку вчинення повнолітніми особами адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається та уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач при обґрунтуванні позовних вимог посилається на відсутність самого порушення ним вимог п.п. «ґ» п. 8.7.3 ПДР України, за порушення вимог яких ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зазначаючи, що перетин перехрестя він почав на зелений сигнал світлофора і вже коли він не мав технічної можливості зупинити автомобіль, без виникнення аварійної ситуації на дорозі, загорівся жовтий сигнал світлофора.

ПДР України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

В п.п. «ґ» п. 8.7.3 ПДР України встановлено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно п. 8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до п. 8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів наданих відповідачем вбачається, що автомобіль «BMW 728», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , рухаючись згори в низ, під`їхав до світлофора на жовте світло, який загорівся вже безпосередньо коли він був перед лінією, передбаченої п. 8.10 ПДР. Тобто проїзд пішохідного переходу позивачем було здійснено на жовтий миготливий сигнал світлофора, при цьому він вже не міг зупинити автомобіль, не застосовуючи екстреного гальмування, в зв`язку з чим йому дозволяється рухатись далі, згідно ПДР. Окрім того, позивач не створював небезпеки дорожнього руху.

Дані відеозаписи суд вважає належним доказом, оскільки в оскаржуваній постанові вони зазначені та були переглянуті позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що ним не заперечувалось в судовому засіданні.

Отже, враховуючи те, що позивач здійснив проїзд перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, у зв`язку з неможливістю без екстреного гальмування зупинити транспортний засіб та не створив небезпеки для дорожнього руху, суд вважає, що він діяв правомірно у відповідності до п. 8.11 ПДР України.

Крім того, відповідач не надав суду жодних доказів, які підтверджують можливість позивача після ввімкнення жовтого сигналу світлофора зупинити транспортний засіб не вдаючись до екстреного гальмування чи доказів створення ним небезпеки для дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що інспектор поліції не дослідив всебічно та повно всіх обставин справи, не з`ясував належним чином чи міг позивач зупинити транспортний засіб не вдаючись до екстреного гальмування після ввімкнення жовтого сигналу світлофора, чи забезпечив при цьому безпеку дорожнього руху, як наслідок чи є в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріали справи та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Окрім того, в постанові від 18.03.2020 (провадження №11-1287апп18, справа № 543/775/17) Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13.12.2016 (провадження № 21-1410а16) про те, що у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2020, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем судовий збір сплачений не був, позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне з відповідача Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області стягнути за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 420,40 грн на користь держави.

Керуючись ст.ст. 6-11, 12, 14, 20, 22, 25, 72-77, 79, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 271, 286, п. 3 Розділу VІ КАС України, суд,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області, інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Стрючаліна Володимира Федоровича про визнання не чинною постанови серії ЕАк № 2158568 від 25.02.2020- задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Стрючаліна Володимира Федоровича серії ЕАк № 2158568 від 25.02.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області (39600, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, 3) на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам процесу, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину. Строки встановлені судом в даному рішенні, не можуть бути меншими, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя: І.І.Дядечко