Справа № 127/6449/20
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/6449/20
Провадження № 2-а/127/150/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гриневича В.С.,

секретар судового засідання: Бондар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Григоренка Олексія Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.05.2018 відповідачем відносно нього було винесено постанову серії ВР № 153047 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що позивач 26.05.2018 о 08 год. 15 хв. в м. Вінниці по вул. Оводова, 29, керуючи транспортним засобом «Ауді А6», н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (Б), п. 2.1 (Г) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки відомості зазначеній в ній не відповідають дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що:

1) він не був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки сам розгляд фактично відповідачем не здійснювався;

2) позивач умисно не повідомлявся відповідачем про складення стосовно позивача будь-яких інших адміністративних матеріалів, окрім адміністративного протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому дізнався вперше про існування оскаржуваної постанови 04.03.2020 р. із матеріалів справи №127/13634/18;

3) позивач був позбавлений права отримати оскаржувану постанову у порушення вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП, оскільки її обов`язкове вручення протягом триденного строку не здійснювалося;

4) він умисно був введений в оману відповідачем про те, що розгляд справи відбудеться «у суді», що позбавило позивача доступу до об`єктивного розгляду справи;

5) позивач через умисне перешкоджання відповідача був позбавлений законного права на здійснення телефонного дзвінка, виклику адвоката після незаконного затримання;

6) він постійно наголошував на тому, що щойно вийшов на вулицю «із хвіртки» та заперечував своє керування будь-яким транспортним засобом, однак дані пояснення були проігноровані відповідачем;

7) позивач як пішохід, не зобов`язаний був мати при собі жодних документів, які б посвідчували його особу та документів на транспортний засіб, однак відповідачем не зазначено в оскаржуваній постанові, на підставі яких документів було встановлено особу позивача у момент затримання;

8) позивач не здійснював керування транспортним засобом «Ауді А6»;

9) відповідач не ознайомив позивача з його правами та позивач не мав змоги скористатися правовою допомогою на місці оформлення оскаржуваної постанови, внаслідок чого порушено вимоги ст. 268 КУпАП.

Крім того, на думку позивача оскаржувана постанова не містить в собі повний опис обставин, установлених під час розгляду справи, не містить докази, які свідчили про рух вищезазначеного автомобіля та керування позивачем даним транспортним засобом та інших обставин перелічених в позовній заяві.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.03.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Григоренка Олексія Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку.

На виконання вимог ухвали суду від 17.03.2020, 15.04.2020 до суду надійшла позовна заява (нова редакція) від 15.04.2020, в якій склад учасників, обґрунтування позовних вимог та позовні вимоги суттєвих змін не зазнали, зокрема позивач просив:

- поновити строк на подання позивачем даної позовної заяви;

- звільнити позивача від сплати судового збору;

- розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження;

- скасувати постанову серії ВР №153047 від 26.05.2018 інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Григоренка Олексія Сергійовича у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За наслідками розгляду позовної заяви в новій редакції, з метою забезпечення позивачу доступу до правосуддя, ухвалою суду від 16 квітня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою та відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Григоренка Олексія Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

Натомість, представником відповідача було надіслано суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку на оскарження постанови серії ВР № 153047 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зазначене клопотання відхиляється судом, оскільки, як уже зазначено вище, ухвалою Вінницького міського суду від 16.04.2020 ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду з позовною заявою та відкрито провадження у адміністративній справі.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, натомість 04.05.2020 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без його участі, в якому позивач також просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача та третьої особи, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили, при причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Згідно частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із матеріалів справи вбачається, що 26.05.2018 інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Григоренком О.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ВР № 153047, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 26.05.2018 року о 08 год. 15 хв. в м. Вінниці по вул. М. Оводова, 29, керуючи автомобілем марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі та не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим порушив п. 2.1 (б), п. 2.1 (г) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст. 122,126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 статті 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Григоренком О.С.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно частини першої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи слідує, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки, керуючи транспортним засобом «Audi A6» н.з. НОМЕР_1 , на іноземній реєстрації, 26 травня 2018 року о 08 год. 15 хв., в м. Вінниці, по вул. М. Оводова, 29 водій не мав при собі та не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.б. ПДР - Відсутність у водія реєстраційного документу на транспортний засіб, п. 2.1.ґ. ПДР - Відсутність страхового полісу (страхового сертифікату «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається з позовної заяви, позивач заперечує факт його керування транспортним засобом «Audi A6» н.з. НОМЕР_1 , а також факт його присутності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки розгляд справи фактично відповідачем не здійснювався та про постанову йому стало відомо лише 04.03.2020.

Суд критично оцінює твердження позивача з приводу того, що останній не керував транспортним засобом та не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2018 у справі №127/13634/18, яка набула законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП не заперечував і сам позивач у поданій ним позовній заяві.

Зі змісту даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 26 травня 2018 року о 08.15 год. в м. Вінниці по вул. М. Оводова 29, керував транспортним засобом марки «Аudi А6», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, нечітка вимова). Водій від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

З тексту постанови від 23.08.2018 у справі №127/13634/18 також слідує, що під час розгляду даної справи в судовому засіданні було допитано інспектора роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Григоренка О.С., який суду пояснив, що «26.05.2018 року під час несення служби по вул. М. Оводова побачили автомобіль «Ауді», який припаркувався на виїзді з прилеглої території. З даного автомобіля вийшов водій та він підійшов до водія, щоб зробити йому зауваження за таку парковку та сказати, щоб він перепаркував автомобіль, проте коли підійшов до водія, то виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, тому запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, про він відмовився в присутності двох свідків, в результаті чого було ним складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Крім того, водій не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Окрім того, з даної постанови вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складався в той самий час та за тією ж адресою, що й оскаржувана постанова. Наведене свідчить про те, що під час розгляду вищевказаної справи судом досліджувалися обставини з приводу керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Аudi А6», номерний знак НОМЕР_1 в період часу який зазначений в оскарженій постанові.

Також, при розгляді вище зазначеної справи був присутній ОСОБА_1 та його адвокат Павленко І.С.

Відповідно до статей 289, 291 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

З урахуванням вищенаведених норм, вищезазначена постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2018 у справі №127/13634/18 набрала законної сили 04.09.2018 (з урахуванням вихідних днів), оскільки не була оскаржена у строк встановлений законом.

Крім того, суд звертає увагу на те, що постановою Вінницького апеляційного суду від 19.03.2020 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 за ст. 130 КУпАП повернуто особі, яка її подала.

Відповідно до частини четвертої та шостої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, з вище наведеного вбачається, що твердження позивача з приводу того, що він не керував вищевказаним транспортним засобом не відповідають дійсності, як і не відповідає дійсності те, що останній не був присутній при розгляді справи.

Як уже зазначалося, постановою суду від 23.08.2018 у справі №127/13634/18 встановлено, що водій не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Саме з цього приводу була винесена оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ВР №153047, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 26.05.2018 року о 08 год. 15 хв. в м. Вінниці по вул. М. Оводова, 29, керуючи автомобілем марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі та не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, законодавством обов`язок доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача.

Так, на підтвердження обґрунтованості позовних вимог самим позивачем надано суду компакт-диск з записом обставин вчинення правопорушення. Крім того, судом досліджено відеозапис обставин вчинення правопорушення, який міститься в матеріалах справи №127/13634/18, копію запису долучено до справи.

На вказаних відеозаписах міститься розмова працівників поліції та ОСОБА_1 , під час якої візуально вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані. Працівники поліції пропонують йому надати посвідчення водія, страховий поліс, розписатися у протоколі та знайти тверезого водія для транспортування його автомобіля та пояснюють, що в іншому разі автомобіль може бути доставлений на штафмайданчик, на що ОСОБА_1 вказує на його незаконне затримання, оскільки він не керував транспортним засобом.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

За невиконання вимог пунктів 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху передбачена адміністративна відповідальність згідно з частино першою статті 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (зокрема порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до частини другої статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, з огляду на наведені встановлені судом обставини та законодавчі приписи, виходячи з того, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, суд вважає правомірним винесення поліцейським спірної постанови без складання відповідного протоколу, оскільки відповідач є уповноваженим працівником підрозділу Національної поліції, який має право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення від імені органів Національної поліції.

Крім того, вищенаведеними правовими нормами встановлено безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особою, яка керує ним, мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Однак, судом встановлено, що позивач 26.05.2018, керуючи автомобілем марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 , на законну вимогу працівників поліції не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак його дії охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд також звертає увагу на те, що і до позовної заяви позивачем не додано копій вищевказаних документів, що взагалі ставить під сумнів обставини про існування таких документів.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення позивачем надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами доведено не було.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При зверненні до суду з позовною заявою позивач судового збору не сплачував, вважаючи, що у справах про оскарження рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності судовий збір не сплачується.

З цього приводу суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до преамбули Закону України «Про судовий збір» №3674-VI цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Отже, саме Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає порядок сплати та звільнення від сплати судового збору та має пріорітет застосування у даних правовідносинах.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону №3674-VI серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

В той же час, відповідно до статті 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Питання застосування вищенаведених норм закону стало предметом дослідження Великої Палати Верховного Суду, яка у постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 дійшла висновку про те що: "за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону №3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають".

Частиною п`ятою статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем при зверненні до суду заявлено вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, тобто вимогу немайнового характеру, з якої, відповідно до зазначених вище висновків, необхідно сплачувати судовий збір.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини третьої статті 4 Закону №3674-VІ за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на час звернення позивача до суду складає 840,80 грн.

В той же час, частиною п`ятою статті 4 Закону № 3674 передбачено, що розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час складає 420,40 грн.

При цьому, у вищевказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 висловлено правовий висновок про те, що «З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб».

Як уже зазначалося, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС).

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2020 року складає 2102 грн.

Враховуючи вищенаведене, за подання позовної заяви позивачу в даному випадку необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 420,40 грн. (2102 х 0,2).

Однак, оскільки позивачем при зверненні до суду з позовною заявою судового збору сплачено не було, а у задоволенні його позову судом відмовлено, суд вважає за необхідне стягнути з позивача в дохід держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 126, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 143, 242-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Григоренка Олексія Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ВР №153047 від 26.05.2018 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420,40 (чотириста двадцять грн. сорок коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції Григоренко Олексій Сергійович, місце роботи: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Третя особа: Управління патрульної поліції у Вінницькій області, юридична адреса: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Суддя: