Справа № 200/3181/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 р. Справа№200/3181/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецькій окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Зінченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованої за місцем проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (юридична адреса:84333, Донецька обл., місто Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 23, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), яка через свого представника - адвоката Галахова В.В., діючого за довіреністю на підставі доручення Краматорського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги від 24 лютого 2020 року № 2020-0894833, до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області щодо відмови в призначенні та виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на період з 13 січня 2020 року по теперішній час;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну грошову допомогу починаючі з 13 січня 2020 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у 2016 році їй припинили виплату щомісячної адресної допомоги, у зв`язку з тим, що вона не працевлаштувалась у передбачений строк постановою КМУ № 505 від 01 жовтня 2014 р. «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Вона неодноразово зверталась до управління праці із заявою про поновлення виплати щомісячної адресної допомоги, надавши на підтвердження копію трудової книжки із відповідним записом з місця працевлаштування, останній раз - 13 січня 2020 року, де листом відповідача від 14 січня 2020 року їй було відмовлено з посиланням на пункт 7 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 505 від 01 жовтня 2014 р. Вважає, що відмовляючи їй у наданні адресної допомоги, відповідач порушує її права, у зв`язку з чим звернулась із даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 25 березня 2020 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків шляхом надання копій доданих до позовної заяви документів, для вручення відповідачу, завірені належним чином у відповідності до частини 5 статті 94 КАС України (арк. справи 19).

06 квітня 2020 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Галахова В.В. на усунення недоліків позовної заяви. На виконання ухвали суду від 25 березня 2020 року направлено належним чином завірені позивачем копії доданих до позовної заяви документів, для вручення відповідачеві (арк. справи 73).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 75).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

30 квітня 2020 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Зазначив, що позивач в управлінні зареєстрована в єдиній Web-орієнтованій інформаційній технології формування сегменту «Облік ВПО» як внутрішньо переміщена особа у місті Краматорськ з 13.07.2017 року. Відповідач зазначає, що до 2017 року позивач отримувала щомісячну адресну допомогу в Управлінні соціального захисту населення Лиманської міської ради м. Лиман. Спеціалістами відділу по роботі з внутрішньо переміщеними особами було направлено запит 304-40/4916 від 07.08.2017 року до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради для отримання особової справи позивача. Згідно отриманої особової справи дитина позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла трьох років 27.03.2016 року. У зв`язку з чим, відповідач вважає, що призначити адресну допомогу позивачу не має| законних підстав, оскільки адресна допомога позивачу була припинена з березня 2016 року відповідно до пункту 7 Порядку №505, а працевлаштувалася вона згідно наданої заяви з серпня 2016 року, тобто після спливу місячного строку. Відповідач посилається на пункт 12 Порядку 505, в якому у разі припинення виплати допомоги на підставі пункту 7 Порядку № 505, її виплата може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органові про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги. Відповідач посилається на пункт 3 Порядку № 505, який не передбачає виключення на призначення щомісячної адресної допомоги для осіб, які після припинення виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7 Порядку № 505, працевлаштувалася на роботу, у зв`язку з чим, відповідач вважає що позивач втратила можливість отримувати допомогу з 27.03.2016 року. Також у відзиві зазначає, що позивачу нарахована адресна допомога на період з 28 лютого 2020 року по 27 серпня 2020 рокута виплачується по теперішній час на неповнолітню дитину щомісячна допомога у розмірі 1000 грн., згідно чинного законодавства. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (арк. справи 28-29).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 (арк. справи 12-14),

Позивач є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13 липня 2017 року № 1429-76025, за фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_2 (арк. справи 11).

Рішенням відповідача від 20 вересня 2019 рокупро призначення допомоги переміщеним особам на проживання, позивачеві продовжені виплати на неповнолітню дитину до 18 років у розмірі 1000 грн. на період з 28 серпня 2019 року по 27 лютого 2020 року (арк. справи 33).

24 лютого 2020 року позивач звернулась із заявою про призначення на наступний шестимісячний строк щомісячної адресної державної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в якій зазначила місце своєї роботи: ТОВ «НПП» (Наш продукт плюс) (арк. справи 31).

З довідки ТОВ «Наш продукт плюс» від 07 лютого 2020 року за № 05/05 вбачається, що позивач - ОСОБА_1 , дійсно працює аудитором у відділі аудиту ТОВ «НПП» з 22 березня 2017 року по теперішній час (арк. справи 32).

Рішенням відповідача від 23 березня 2020 року про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, позивачеві продовжені виплати на неповнолітню дитину до 18 років у розмірі 1000 грн. на період з 28 лютого 2020 року по27 серпня 2020 року (арк. справи 30).

13 січня 2020 року позивач звернулась із заявою до відповідача про надання їй відповіді з причин відмови у нарахуванні та виплати адресної допомоги у зв`язку з її працевлаштуванням (арк. справи 44).

З листа відповідача від 14 січня 2020 року за вихідним № 01-14/353 повідомлено позивача про те, що згідно пункту 7 Порядку № 505 від 01 жовтня 2014 року, позивач втратила право отримувати грошову допомогу для працездатних осіб у розмірі 442 грн. на одну особу з 27 березня 2016 року (арк. справи 8-9)

Отже, спірним питанням є не призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеної особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, особі, яка працевлаштувалась.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 46 Конституції України, громадянам гарантовано право на соціальний захист.

Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року за № 505 (далі Порядок №505) зі змінами і доповненнями.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505, грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах:

для осіб, які отримують пенсію, та інших осіб, які досягли пенсійного віку (крім осіб з інвалідністю), дітей, осіб, які досягли 18-річного віку та продовжують навчання за денною формою в закладах освіти, що забезпечують здобуття повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної) або вищої освіти, до закінчення таких закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї);

для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність;

для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

Загальний розмір допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім`ї, до складу якої входить одна особа з інвалідністю або дитина з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім`ї - 5000 гривень. Загальний розмір допомоги на сім`ю, до складу яких входять двоє і більше осіб з інвалідністю (дітей з інвалідністю), максимальним розміром не обмежується.

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

Відповідно до пункту 5 Порядку №505 для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до уповноваженого органу із письмовою заявою, складеною у довільній формі, про надання грошової допомоги і подає документи, визначені цим пунктом.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 7 Порядку № 505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Відповідно до абзацу другого пункту 8 Порядку № 505 уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї.

Пунктом 12 Порядку №505 визначено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:

подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи;

виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Суд зауважує, що вказані норми Порядку № 505 свідчать, що у разі припинення виплати особі грошової допомоги на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, така допомога їй не призначається лише на наступний строк. При цьому, чинним законодавством не встановлено заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому.

З системного аналізу пункту 12 Порядку №505 вбачається, що вказаним пунктом регулюються умови припинення призначеної грошової допомоги та умови поновлення виплат допомоги, яка була раніше призначена але її виплата була припинена з зазначених підстав.

Порядок не містить заборони чи інших обмежень на право отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за умови її отримання раніше.

Допомога надається не більше ніж на 6 місяців і у подальшому за заявою строк може бути пролонговано.

Фактичні обставини справи визначають право особи на отримання допомоги від держави, з урахуванням того, що позивач отримала постійне місце роботи і при цьому залишається у статусі внутрішньо переміщеної особи.

Порядок №505 не містить правових обмежень для повторного, через певний проміжок часу, звернення за допомогою внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

З огляду на зазначені вище нормативно-правові акти, суд зазначає, що підставою для вирішення питання стосовно призначення відповідної допомоги на наступний шестимісячний період є подання до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пункту 5 цього Порядку) заяви встановленого зразка, за формою затвердженою Міністерством соціальної політики України.

Разом з тим, судом встановлено, що 13 січня 2020 року позивач звернулась із заявою до відповідача про надання їй відповіді з причин відмови у нарахуванні та виплати адресної допомоги у зв`язку з її працевлаштуванням у довільній формі, де відповідач листом від 14 січня 2020 року № 01-14/353 повідомив про неможливість виплати адресної допомоги. Отже, судом встановлено,що 13 січня 2020 року від позивача не надходила заява(звернення) встановленого зразка, за формою затвердженою Міністерством соціальної політики України про нарахування щомісячної адресної допомоги, як особі, яка працевлаштувалась, а також не знайшло свого підтвердження те, що позивачем надавалась довідка про місце роботи, оскільки з пред`явленої довідки позивачем вбачається її видача від 07 лютого 2020 року за вихідним № 05/05 (арк. справи 5).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач 24 лютого 2020 року зверталась із заявою про призначення на наступний шестимісячний строк щомісячної адресної державної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в якій зазначила місце своєї роботи: ТОВ «НПП» (Наш продукт плюс), а також надала довідку, видану ТОВ «Наш продукт плюс» від 07 лютого 2020 року за № 05/05 з якої вбачалось, що позивач працює аудитором у відділі аудиту ТОВ «НПП» з 22 березня 2017 року по теперішній час.

Письмового рішення про відмову у призначенні адресної допомоги у зв`язку з працевлаштуванням, відповідачем по заяві від 24 лютого 2020 року не приймалось.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що суд при розгляді справи обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не вирішив питання про призначення адресної допомоги позивачу як внутрішньо переміщеній особі за заявою позивача від 24 лютого 2020 року, яке подано нею відповідно встановленого зразка, за формою затвердженою Міністерством соціальної політики України про нарахування щомісячної адресної допомоги, особі, яка працевлаштувалась, при цьому позивачем надана довідка про роботу від 07 лютого 2020 року № 05/05.

Оскільки порушення прав позивача в межах спірних правовідносин відбулося внаслідок прийняття відповідачем рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 23 березня 2020 року, яким щомісячну адресну допомогу призначено з розрахунку лише на її неповнолітню дитину та не включено її до розрахунку для призначення допомоги переміщеним особам на проживання, особі яка працевлаштувалась, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача в частині не призначення допомоги позивачу у розмірі для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу та зобов`язати нарахувати та виплати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі її заяви від 24 лютого 2020 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України Суд зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності. Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Згідно із частинами 1-3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів, які б спростовували доводи позивача, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується наявною квитанцією про сплату від 05 березня 2020 року в матеріалах справи (арк. справи 4).

Таким чином, на користь позивача підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 700,67 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Краматорської міської ради, що є пропорційним до задоволених позовних вимог.

Керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованої за місцем проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (юридична адреса:84333, Донецька обл., місто Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 23, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо не вирішення питання про призначення адресної допомоги ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу за її заявою від 24 лютого 2020 року.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг для працездатних осіб, за її заявою від 24 лютого 2020 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради судовий збір у розмірі 700 (сімсот) гривень 67 копійок.

Повний текст рішення складений та підписаний 12 травня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень внесених до КАС України згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)", строки визначені статтею 295 КАС України, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко