Справа № 160/8318/19
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2020 року м. Дніпросправа № 160/8318/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці ДФСна рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року (суддя у 1 інстанції Юрков Е.О.) в адміністративній справі №160/8318/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології"звернулося до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просиловизнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів:

- №UA 100000/2019/000183/2 від 01.07.2019 року з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100030/2019/00312 від 01.07.2019р.;

- №UA 100000/2019/000212/2 від 15.07.2019 року з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100030/2019/00335 від 15.07.2019р.;

- № UA 100000/2019/000223/2 від 19.07.2019 року з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100030/2019/00346 від 19.07.2019р.;

- №UA 100000/2019/000226/2 від 22.07.2019 року з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100030/2019/00347 від 22.07.2019р.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що спірні рішення є протиправними, оскільки вони не відповідають вимогам п.2 та п.4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України. Так, позивачем з метою підтвердження митної вартості товару були надані всі необхідні додаткові документи, в той час як відповідачем в оскаржуваних рішеннях не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як: за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод тощо. Крім того, наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, не може бути достатньою підставою для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року

позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів, а саме:№UA 100000/2019/000183/2 від 01.07.2019 року з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA 100030/2019/00312 від 01.07.2019р.;№UA 100000/2019/000212/2 від 15.07.2019 року з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA 100030/2019/00335 від 15.07.2019р.; № UA 100000/2019/000223/2 від 19.07.2019 року з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA 100030/2019/00346 від 19.07.2019р.;№UA 100000/2019/000226/2 від 22.07.2019 року з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA 100030/2019/00347 від 22.07.2019р.Стягнуто з Київської міської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології"судові витрати з оплати судового збору у розмірі 12540,85 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач під час здійсненняконтролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості діяв відповідно до вимог законів та інших нормативно-правових актів України. Так, подані позивачем документи для визначення митної вартості товарів містять розбіжності та підприємством не надано відомостей щодо числових значень складових митної вартості. З урахуванням викладеного, рішення про коригування митної вартості товарів прийняті з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумнів митного органу відносно митної вартості товару, які не спростовані позивачем.

В відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 червня 2018 року між Позивачем (далі по тексту - Покупець) та іноземною компанією FIRMAMENT GROUP (HONG KONG) INDUSTRIES CO., LIMITED, HongKong (далі - Постачальник) укладено зовнішньоекономічний Договір поставки №20180605.

За умовами даного Договору поставки:

- п.2.1. - Ціна за одиницю товару зазначається в рахунках на кожну партію Товару відповідно;

- п.2.2. - Загальна сума Договору складається з суми усіх рахунків за цим Договором;

- п.2.3. - Вартість упаковки включена до вартості Товару;

- п.3.1. - Валютою Договору є долар США.;

- п.3.2. - Валютами платежу за цим Договором є долар США і /або євро.;

- п.3.4. - Товар, який поставлено Покупцеві згідно з Договором передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного Договору.;

- п.3.5. - Покупець здійснює оплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.;

- п.4.1. - Товар постачається на умовах FOB-порт, Китай (Інкотермс в редакції 2010р.);

- п.4.2. - Поставка Товарів здійснюється партіями.;

- п.4.3. - Умови поставки можуть бути змінені за згодою Сторін та вказуються у рахунках-фактурах на відповідну партію Товару.;

- п.4.4. - Вантажовідправником за дійсним Договором може виступати третя сторона.

Укладаючи даний Договір, сторони передбачили можливість зміни умов поставки за згодою Сторін шляхом їх визначення у рахунках-фактурах на відповідну партію товару.

На підтвердження поставки товару саме на у мовах CIF-Odessa надано наступні документи: Proforma-Invoice №21 від 10.05.2019 року, Invoice №21 від 10.05.2019 року загальноювартістю 37 731,20 (доларів США);Proforma-Invoice №24 від 14.05.2019 року, Invoice №24 від 14.05.2019 року загальноювартістю 25 584,63 (доларів США);Proforma-Invoice №25 від 24.05.2019 року, Invoice №25 від 24.05.2019 року загальноювартістю 29 311,58 (доларів США);Proforma-Invoice №65/1 від 23.05.2019 року, Invoice №65/1 від 23.05.2019 року загальноювартістю 29 481,14 (доларів США).

У липні 2019 року за наведеним Договором поставки на адресу Позивача, на умовах поставки CIF-Одесса, надійшли Товари (світлодіодні електричні лампи для напруги 220В, електричні освітлювальні прилади для освітлення приміщень виготовлені з комбінованих матеріалів, електричні освітлювальні прилади загального призначення та інші) торговельних марок Lemanso (для всіх: країна виробництва-CN (Китайська Народна Республіка):

- на суму 37731,20 USD (доларів США) - по електронній митній декларації №UA100030/2019/404854 від 01.07.2019 - відповідно до Invoice №21 від 10.05.2019 та інших документів, які Позивач подав Відповідачу разом з даною митною декларацією з метою здійснення митного оформлення товару;

- на суму 25584,63 USD (доларів США) - по електронній митній декларації №UA100030/2019/405634 від 15.07.2019 - відповідно до Invoice №24 від 14.05.2019 та інших документів, які Позивач подав Відповідачу разом з даною митною декларацією з метою здійснення митного оформлення товару;

- на суму 29311,58 USD (доларів США) - по електронній митній декларації №UA100030/2019/405810 від 18.07.2019 - відповідно до Invoice №25 від 24.05.2019 та інших документів, які Позивач подав Відповідачу разом з даною митною декларацією з метою здійснення митного оформлення товару;

- на суму 29481,14 USD (доларів США) - по електронній митній декларації №UA100030/2019/406007 від 22.07.2019 - відповідно до Invoice №65/1 від 23.05.2019 та інших документів, які Позивач подав Відповідачу разом з даною митною декларацією з метою здійснення митного оформлення товару.

Відповідно до наведених ЕМД вартість товару визначена декларантом (Позивачем) за основним методом - а саме, за ціною, що передбачена Договором поставки.

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з кожною із зазначених декларацій позивачем надано митному органу документи, що перелічені у графі 44 кожної з ВМД і посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування.

Так, по ЕМД №UA100030/2019/404854 від 01.07.2019р. позивач подав до митного органу: рахунок-проформа (Proformainvoice) - зокрема, PROFORMA-INVOICE №21 від 10.05.2019 (код документу 0325); рахунок-фактура (інвойс) (Commercialinvoice) - зокрема, INVOICE №21 від 10.05.2019 (код документу 0380); коносамент (Billoflading) - зокрема, BILL OF LADING №MRFB19052003 від 25.05.2019 (код документу 0705); автотранспортну накладну (Roadconsignmentnote) - зокрема, міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №3129 від 27.06.2019 (код документу 0730); документ про походження товару (Declarationoforigin) - зокрема, INVOICE №21 від 10.05.2019 (код документу 0862); банківський платіжний документ - платіжне доручення в іноземній валюті №82 від 19.04.2019 (код документу 3001); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - зокрема, Висновок експерта №ГО-1512/2 від 01.07.2019 (код документу 3016); некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість - зокрема, комерційна пропозиція б/н від 22.04.2019 (код документу 3022); страховий поліс - зокрема, CARGO TRANSPORTATION INSURANCE POLICY № від 24.05.2019 (код документу 3530); зовнішньоекономічний договір (Контракт) - зокрема, Договір поставки №20180605 від 05.06.2018 (код документу 4100); інші некваліфіковані документи - зокрема: лист б/н від 01.07.2019 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ЕМД №UA100030/2019/404854 від 01.07.2019 (код документу 9000).

По ЕМД №UA100030/2019/405634 від 15.07.2019р. позивач подав до митного органу: пакувальний лист (Packinglist) - зокрема, PACKING LIST №24 від 14.05.2019 (код документу 0271); рахунок-проформа (Proformainvoice) - зокрема, PROFORMA-INVOICE №24 від 14.05.2019 (код документу 0325); рахунок-фактура (інвойс) (Commercialinvoice) - зокрема, INVOICE №24 від 14.05.2019 (код документу 0380); коносамент (Billoflading) - зокрема, OCEAN BILL OF LADING №MWSKODE19051333FD від 09.06.2019 (код документу 0705); автотранспортна накладна (Roadconsignmentnote) - зокрема, міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №2971 від 12.07.2019 (код документу 0730); документ про походження товару (Declarationoforigin) - зокрема, INVOICE №24 від 14.05.2019 (код документу 0862); банківський платіжний документ - платіжне доручення в іноземній валюті №82 від 19.04.2019 (код документу 3001); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - зокрема, Висновок експерта №ГО-1632 від 15.07.2019 (код документу 3016); некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість - зокрема, комерційна пропозиція б/н від 07.05.2019 (код документу 3022); страховий поліс - зокрема, CARGO TRANSPORTATION INSURANCE POLICY № від 07.06.2019 (код документу 3530); зовнішньоекономічний договір (Контракт) - зокрема, Договір поставки №20180605 від 05.06.2018 (код документу 4100); інші некваліфіковані документи - зокрема: результати зважування РК-20255856 (код документу 9000); лист б/н від 15.07.2019 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ЕМД №UA100030/2019/405634 від 15.07.2019 (код документу 9000).

По ЕМД №UA100030/2019/405810 від 18.07.2019р. позивач подав до митного органу: пакувальний лист (Packinglist) - зокрема, PACKING LIST №25 від 24.05.2019 (код документу 0271); рахунок-проформа (Proformainvoice) - зокрема, PROFORMA-INVOICE №25 від 24.05.2019 (код документу 0325); рахунок-фактура (інвойс) (Commercialinvoice) - зокрема, INVOICE №25 від 24.05.2019 (код документу 0380); коносамент (Billoflading) - зокрема, OCEAN BILL OF LADING №MWSKODE19060055FD від 09.06.2019 від 06.06.2019 (код документу 0705); автотранспортна накладна (Roadconsignmentnote) - зокрема, міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №2873 від 17.07.2019 (код документу 0730); документ про походження товару (Declarationoforigin) - зокрема, INVOICE №25 від 24.05.2019 (код документу 0862); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - зокрема, Висновок експерта №ГО-1656 від 18.07.2019 (код документу 3016); некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість - зокрема, комерційна пропозиція б/н від 21.05.2019 (код документу 3022); страховий поліс - зокрема, CARGO TRANSPORTATION INSURANCE POLICY № від 01.06.2019р. (код документу 3530); зовнішньоекономічний договір (Контракт) - зокрема, Договір поставки №20180605 від 05.06.2018 (код документу 4100); інші некваліфіковані документи - зокрема: документ про результати зважування РК-20234018 від 10.07.2019 (код документу 9000); лист б/н від 18.07.2019 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ЕМД №UA100030/2019/405810 від 18.07.2019 (код документу 9000).

По ЕМД №UA100030/2019/406007 від 22.07.2019р. позивач подав до митного органу: пакувальний лист (Packinglist) - зокрема, PACKING LIST №65/1 від 23.05.2019 (код документу 0271); рахунок-проформа (Proformainvoice) - зокрема, PROFORMA-INVOICE №65/1 від 23.05.2019 (код документу 0325); рахунок-фактура (інвойс) (Commercialinvoice) - зокрема, INVOICE №65/1 від 23.05.2019 (код документу 0380); коносамент (Billoflading) - зокрема, OCEAN BILL OF LADING №MWSKODE19051319FD від 09.06.2019 (код документу 0705); автотранспортна накладна (Roadconsignmentnote) - зокрема, міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №2969 від 19.07.2019 (код документу 0730); документ про походження товару (Declarationoforigin) - зокрема, INVOICE №65/1 від 23.05.2019 (код документу 0862); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - зокрема, Висновок експерта №ГО-1681 від 22.07.2019 (код документу 3016); некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість - зокрема, комерційна пропозиція б/н від 22.05.2019 (код документу 3022); страховий поліс - зокрема, CARGO TRANSPORTATION INSURANCE POLICY №000357526 від 23.05.2019 (код документу 3530); зовнішньоекономічний договір (Контракт) - зокрема, Договір поставки №20180605 від 05.06.2018 (код документу 4100); інші некваліфіковані документи - зокрема: лист б/н від 22.07.2019 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ЕМД№иА100030/2019/406007 від 22.07.2019 (код документу 9000).

На етапі перевірки митної декларації відповідач повідомив позивача про виникнення необхідності надання додаткових документів з метою підтвердження митної вартості товару, оскільки відповідачем було встановлено, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зазначені обставини не дали можливості органу доходів і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості v повному обсязі.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларанту було запропоновано надати документи відповідно до статті 53 Кодексу, а саме: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

В подальшому позивачу повідомлено, що він відповідно до положень частини 6 статті 53 Кодексу за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документа для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, зокрема, які підтверджують складові митної вартості.

Перевіривши подані документи, відповідачем було встановлено наявність розбіжностей, а тому відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 52, п. 1 та 2 ч. 5 ст. 54, ч. 6 ст. 54, ч. 2 ст. 58 та ч. 10 ст. 58 МК України органом доходів і зборів відмовлено у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

Так у рішенні №UA100000/2019/000183/2 від 01.07.2019 року відповідач вказав: 1) в інвойсі від 10.05.2019 №21 та контракті від 05.06.2018 №20180605 не зазначено умови оплати за товар; 2) відповідно до пункту 2.3 контракту від 05.06.2018 № 20180605 вартість упаковки включена в ціну товару, а відповідно до інвойсу від 10.05.2019 №21 товар поставляється на умовах CIF-Odessa (міжнародний торговий термін (умова) CIF вартість, страхування та фрахт означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження, продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, і укласти договір страхування та сплатити страхові внески, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт - до ціни товару відповідно до пункту 2.3 контракту не включено витрати на транспортування та страхування товарів до названого пункту призначення; 3) до митного оформлення відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МКУ подано платіжне доручення в іноземній валюті від 19.04.2019 №82 на суму 20242 USD, в призначенні платежу якого вказано «оплата по контракту від 05.06.2018 №20180605» - в контракті не зазначено загальну суму контракту, а сума інвойсу від 10.05.2019 №21, поданого до митного оформлення, становить 3 7731,20 USD; 4) декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товарів до названого порту призначення, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У рішенні №UA100000/2019/000212/2 від 15.07.2019 року відповідач вказав: 1) в інвойсі від 14.05.2019 №24 та контракті від 05.06.2018 №20180605 не зазначено умови оплати за товар; 2) відповідно до пункту 2.3 контракту від 05.06.2018 №20180605 вартість упаковки включена в ціну товару, а відповідно до інвойсу від 14.05.2019 №24 товар поставляється на умовах CIF-Odessa (міжнародний торговий термін (умова) CIF вартість, страхування та фрахт означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження, продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, і укласти договір страхування та сплатити страхові внески, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт - до ціни товару відповідно до пункту 2.3 контракту не включено витрати на транспортування та страхування товарів до названого пункту призначення; 3) до митного оформлення відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МКУ подано платіжне доручення в іноземній валюті від 19.04.2019 №82 на суму 20242 USD, в призначенні платежу якого вказано «оплата по контракту від 05.06.2018 №20180605» - в контракті не зазначено загальну суму контракту, а сума інвойсу від 14.05.2019 №24, поданого до митного оформлення, становить 25 584,63 USD; 4) декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням, та страхуванням товарів до названого порту призначення, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У рішенні №UA100000/2019/000223/2 від 19.07.2019 року відповідач вказав: 1) в інвойсі від 24.05.2019 №25 та контракті від 05.06.2018 №20180605 не зазначено умови оплати за товар; 2) відповідно до пункту 2.3 контракту від 05.06.2018 №20180605 вартість упаковки включена в ціну товару, а відповідно до інвойсу від 24.05.2019 №25 товар поставляється на умовах CIF-Odessa (міжнародний торговий термін (умова) CIF вартість, страхування та фрахт означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження, продавець зобов`язаний попести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, і укласти договір страхування та сплатити страхові внески, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт - до ціни товару відповідно до пункту 2.3 контракту не включено витрати на транспортування та страхування товарів до названого пункту призначення; 3) декларантом не подано достовірних відомостей щодо включения до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товарів до названого порту призначення, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У рішенні №UA100000/2019/000226/2 від 22.07.2019 року відповідач вказав: 1) в інвойсі від 23.05.2019 №65/1 та контракті від 05.06.2018 №20180605 не зазначено умови оплати за товар; 2) відповідно до пункту 4.1 контракту від 05.06.2018 №20180605 «товар поставляється на умовах FOB - порт, Китай (Інкотермс в редакції 2010), тоді як відповідно до інвойсу від 23.05.2019 №65/1 товар поставляється на умовах CIF-Odessa; 3) відповідно до пункту 2.3 контракту від 05.06.2018 №20180605 вартість упаковки включена в ціну товару, а відповідно до інвойсу від 23.05.2019 №65/1 товар поставляється на умовах CIF-Odessa (міжнародний торговий термін (умова) CIF вартість, страхування та фрахт означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження, продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, і укласти договір страхування та сплатити страхові внески, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт - до ціни товару відповідно до пункту 2.3 контракту не включено витрати на транспортування та страхування товарів до названого пункту призначення; 4) декларантом не подано достовірних відомостей щодо умов поставки товарів - в інвойсі від 23.05.2019 №65/1 та контракті від 05.06.2018 №20180605 зазначено різні умови поставки (CIF та FOB відповідно); 5) декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товарів до названого порту призначення, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

За правилами частини 5 статті 382 Господарського кодексу України права та обов`язки сторін зовнішньоекономічного договору (контракту) визначаються правом місця його укладення, якщо сторони не погодили інше. Порядок визначення права, яке має застосовуватися до договору (контракту) у разі недосягнення згоди сторін стосовно вказаного порядку, встановлюється законом про зовнішньоекономічну діяльність.

Згідно з приписами статті 692 Цивільного Кодексу України, оплата товару за договором передбачена після передання товару чи товаророзпорядчих документів.

Частиною 1 статті 693 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), то покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. А якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Нормами частини 2 статті 530 Цивільного Кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами частини 1 статті 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частинами 1 та 2 статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Нормами частин 1 та 2 статті 52 Митного кодексу України регламентовано, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації./

За правилами частини 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина 2 статті 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зазначене узгоджується з положеннями пункту 2 частини 5 статті 54 Митного кодексу України, за правилами якого відповідач може письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Нормами статті 54 Митного кодексу України констатовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За приписами частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Правилами частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

За змістом частини 2-8 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з правил частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Щодо доводів відповідача про не зазначення в інвойсах від 10.05.2019 року №21, від 14.05.2019 року №24, від 24.05.2019 року №225, від 23.05.2019 року №65/1 та договорі поставки від 05.06.2018 року №220180605 умови оплати за товар, то суд першої інстанції вірно зазначив, що у інвойсах є посилання на зовнішньоекономічний Договір поставки, змістом якого і визначені положення щодо умов оплати за товар (розділ 3 зовнішньоекономічного Договору поставки №20180605 від 05.06.2018).

Так, відповідно до змісту п.3.4 Договору: «Товар, який поставлено Покупцеві згідно з Договором передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного Договору»).

Крім того, рахунок-фактура (комерційний інвойс), - це «односторонній» документ. Його складає особа, на користь якої має здійснюватися платіж. Законодавством України не передбачено затвердженої форми рахунку-фактури чи рахунку-проформи та вимог щодо їх заповнення.

З урахуванням на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в поданих позивачем до митного оформлення документів відсутні суттєві розбіжності, які у своїй сукупності унеможливлювали визначення митної вартості товару за ціною договору.

Також слід зазначити, що зміст винесених відповідачем рішень про коригування митної вартості не містить обґрунтування того, що виявлені в них розбіжності будь-яким чином впливають на митну вартість товару.

Крім того, відповідач під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених за електронними митними деклараціями, встановив, що в наданих позивачем документах є розбіжності: в інвойсі поставка товару здійснюється на умовах поставки CIF-Odessa, а відповідно до п.2.3. договору від 05.06.2018р. №20180605 поставки не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару. За умовами поставки витрати на транспортування та страхування повинні бути включені до вартості товару.

З приводу цього слід зазначити, що відповідно до Інкотермс-2010 CIF ("фрахт/перевезення та страхування оплачено до (назва місця призначення)" означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які додаткові витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки у вищезазначений спосіб. За умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Таким чином, поставка товару на умовах CIF зобов`язує продавця оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення, забезпечити страхування на користь покупця та забезпечення здійснення митного оформлення товару при експорті.

З урахуванням вказаного поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Відтак, додаткові витрати на транспортування товару позивач не поніс.

Також, наведеними умовами поставки CIF (в редакції Incoterms 2010) не врегульоване питання включення у ціну товару тари та упаковки. Тому позивач додатково виніс ці відомості окремо у п.2.3. договору як такі, які були погоджені ним з постачальником при укладенні цього Договору. При цьому, постачальник не висунув покупцю вимоги відшкодувати витрати на страхування та транспортні витрати за наведеними умовами поставки.

Крім того, відповідно до даних гр.20 кожної з поданих Декларацій митної вартості(скорочено - ДМВ) до МД "витрати на транспортування до місця доставки по товару:№UA100030/2019/404854 від 01.07.2019р. №UA100030/2019/405634 від 15.07.2019р. №UA100030/2019/405810 від 18.07.2019р. №UA100030/2019/406007 від 22.07.2019р., як і дані гр.22 "витрати на страхування", дорівнюють 0,00грн."

Отже, відсутність даних у гр.20 та гр.22 додатково свідчить про те, що відповідні витрати були враховані Постачальником саме у ціні товару.

Стосовно того, що в контракті від 05.06.2018 №20180605 не зазначено загальну суму контракту, а суми, вказані у платіжних дорученнях, не можуть безпосередньо свідчити про величину митної вартості відповідного оцінюваного товару, то платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, але не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто, прямого зв`язку між відомостями із платіжного доручення та митною вартістю товару немає. Це означає, що платіжне доручення не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Таким чином, коли сума коштів, зазначена у платіжному дорученні з оплати за оцінюваний товар, не відповідає ціні цього товару, зазначеній в інших документах, доданих до електронної митної декларації, це не є підставою для твердження про розбіжність у документах, а відтак для сумнівів у правильності визначенні митної вартості.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, в той час, як надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.

Також факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.

У постановах від 31.03.2015 року та 02.06.2015 року (справи №№ 21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Приписами ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України встановлено правило, за яким митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: для підтвердження митної вартості товару.

Таким чином, законом чітко встановлено умови, за наявності яких у відповідача виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

На думку законодавця, сумніви є обґрунтованими, якщо документи: містять розбіжності; наявні ознаки підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи вказаних статей зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Проте, відповідачем, як вже було зазначено раніше, не було вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості до митної вартості товару, зокрема не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими, а також не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом, неможливим є встановлення даних складових.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС- залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко