Справа № 139/271/20
Суддя: Тучинська Н. В.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 139/271/20
Провадження № 2-а/139/5/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Нагородняка В.А.,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мурованокуриловецького відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою інспектора СРПП № 4 Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенанта Нагородняка В.А. від 08 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 08 березня 2020 року о 22-ій годині 20 хвилин в смт Муровані Курилівці по вул. Героїв Майдану керував транспортним засобом ВАЗ 2103, номерний знак НОМЕР_1 , без бризковиків, чим порушив п. 31.4.7. «е» ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КупАП. Цією ж постановою відповідача на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Вважаючи постанову відповідача незаконною, а також такою, що суттєво порушує норми чинного законодавства та його конституційні права, ОСОБА_1 01 квітня 2020 року звернувся до суду із відповідним адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді від 03 квітня 2020 року (а.с. 6-7) позовну заяву залишено без руху.

16 квітня 2020 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків (а.с. 10).

Ухвалою від 21 квітня 2020 року (а.с. 14) відкрито провадження у справі і призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30 квітня 2020 року. 27 квітня 2020 року до суду надійшла заява від відповідача про відкладення розгляду справи (а.с. 17). На підставі цього, судове засідання у справі було відкладено на 04 травня 2020 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив: Дійсно о 22 годині 20 хвилин 08 березня 2020 року він знаходився за кермом автомобіля ВАЗ 2103, номерний знак НОМЕР_1 . Однак, керував даним автомобілем його батько, а коли той здійснив зупинку ТЗ і пішов у своїх справах, він пересів за кермо. Приблизно через 15 хвилин після того, як автомобіль був припаркований, під`їхали працівники поліції і почали вимагати документи на ТЗ та посвідчення водія, а також заявили, що є порушенням ПДР відсутність на автомобілі бризковиків. Він не надав поліцейським ніяких документів і вважає, що не повинен нести будь-яку відповідальність за порушення ПДР, оскільки не був водієм автомобіля, а просто перебував за його кермом. Окрім того, стверджує, що інспектор поліції протиправно не складав ніякого протоколу про адміністративне правопорушення, а лише виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, і при цьому не забезпечив йому конституційного права мати захисника. Просив скасувати постанову як незаконну і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача - поліцейський СРПП № 4 Мурованокуриловецького ВП Нагородняк Володимир Анатолійович позов не визнав. В судовому засіданні інспектор Нагородняк В.А. пояснив: У групі з поліцейським Безуглим Ю.І. 08 березня 2020 року він здійснював патрулювання селища. О 22 годині 20 хвилин вони побачили, що по вулиці Героїв Майдану рухається автомобіль ВАЗ 2103, номерний знак НОМЕР_1 , на якому були відсутні бризковики, а тому ними було прийнято рішення про зупинку ТЗ. Водій вів себе нахабно, виявив незнання правил дорожнього руху та конструкції автомобіля, крім того, назвав себе чужим прізвищем та ім`ям. Водій тривалий час не надавав для перевірки документи, а коли встановили його особу, було отримано інформацію, що він взагалі ще не отримував права керування автомобілем. На місці зупинки ТЗ було винесено відповідні постанови, в тому числі про накладення стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП за порушення п. 31.4.7. «е» ПДР - експлуатація ТЗ, на якому відсутні бризковики. ОСОБА_1 було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, ніяких клопотань він не заявляв. Водій відмовився підписати постанови та отримати їх копії, а тому вони були направлені йому поштою. Всі події було зафіксовано на камеру його особистого мобільного телефону REDMI X-4, про що зазначено в постанові. Просив у позові відмовити.

За клопотанням представника відповідача Нагородняка В.А. позивача ОСОБА_1 було допитано як свідка. Свідок ОСОБА_1 не скористався правом, передбаченим ст. 63 Конституції України і надав суду показання з приводу обставин, які були йому відомі про події зупинки автомобіля ВАЗ 2103, номерний знак НОМЕР_1 , о 22 годині 20 хвилин 0 березня 2020 року по вулиці Героїв Майдану в смт Муровані Курилівці. Зокрема, свідок ОСОБА_1 суду показав: Його батько залишив автомобіль припаркованим на правому узбіччі вулиці Героїв Майдану. Він сів на місце водія автомобіля і чекав на батька разом із трьома іншими пасажирами. Працівники поліції під`їхали ззаду і почали вимагати від нього документи на ТЗ та посвідчення водія, а також заявили, що є порушенням ПДР відсутність на автомобілі бризковиків. Він пояснив, що не керував цим ТЗ, а тому не має надавати поліцейським ніяких документів і нести будь-яку відповідальність за відсутність на автомобілі бризковиків. Однак, інспектор поліції виніс щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення за відсутність на автомобілі бризковиків і за відсутність у нього прав на керування автомобілем.

В судовому засіданні було задоволено клопотанням представника відповідача Нагородняка В.А. та приєднано як доказ до справи оптичний DVD-диск, на який перенесено технічний запис події, вчинений на камеру мобільного телефону REDMI X-4, що належить поліцейському СРПП № 4 Мурованокуриловецького ВП Нагородняку В.А.

На підставі ч. 4 ст. 211 КАС України в судовому засіданні було частково відтворено відеозапис події. Зокрема, з технічного запису слідує, що поліцейські переслідували автомобіль ВАЗ 2103, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався вниз по вулиці Героїв Майдану, а після його зупинки, за кермом сидів ОСОБА_1 , який себе назвав ОСОБА_1 і який не розумів, що таке бризковики, не надавав поліцейському на його вимогу документи на ТЗ та посвідчення водія, а коли вийшов з автомобіля і йому показали відсутність бризковиків, - він зізнався, що навмисно їх зняв, оскільки йому не подобається зовнішній вигляд машини з ними.

Після відтворення відеозапису на пропозицію головуючої позивач пояснив: Його батько залишив автомобіль біля церкви по вулиці Героїв Майдану, а він пересів за кермо і скотився автомобілем до будинку ОСОБА_2. Він дійсно не має права на керування автомобілем, і дійсно одного бризковика на автомобілі не було зовсім, а другого була половина. Стверджує, що інспектор поліції протиправно не складав ніякого протоколу про адміністративне правопорушення, а лише виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, і при цьому не забезпечив йому конституційного права мати захисника. Заявив, що відеозапис на власний мобільний телефон поліцейського не можна вважати доказом у справі. Просив скасувати постанову як незаконну і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як слідує із ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, його завданням є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 510069 від 08 березня 2020 року (а.с. 2) слідує, що інспектор СРПП № 4 Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенант Нагородняк В.А. виніс відносно ОСОБА_1 постанову за те, що той в порушення вимог п. 31.4.7. «е» ПДР керував транспортним засобом ВАЗ 2103, номерний знак НОМЕР_1 , в якому порушено технічний стан й обладнання, а саме відсутні бризговики. Цією постановою відповідача на позивача за ч. 1 ст. 121 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

За приписами ч. 1 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 121 КУпАП розглядають від імені органів Національної поліції працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання. Ця вимога законодавства відповідачем дотримана.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито (ч. 1 ст. 249 КУпАП). Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне і повне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Пунктом 31.4.7. «е» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за відсутності бризковиків.

Згідно п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оглянутим в судовому засіданні відеозаписом події (а.с. 21) достеменно встановлено факт керування ОСОБА_1 о 22 годині 20 хвилин 08 березня 2020 року автомобілем ВАЗ 2103, номерний знак НОМЕР_1 , на якому відсутні бризковики. Цим відеозаписом повністю спростовано твердження ОСОБА_1 в адміністративному позові та в судовому засіданні при дачі пояснень як позивач та при дачі показань як свідка про те, що він транспортним засобом не керував.

Крім того, після відтворення відеозапису події позивач зізнався, що він о 22 годині 20 хвилин 08 березня 2020 року здійснив керування транспортним засобом на невеликому проміжку вулиці Героїв Майдану в смт Муровані Курилівці; при цьому двигун автомобіля був заведений, оскільки, як зізнався сам ОСОБА_1 , було ввімкнено освітлення.

Таким чином, позивач фактично підтвердив обставини, які поліцейський СРПП № 4 Мурованокуриловецького ВП Нагородняк В.А. поклав в основу свого рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Посилання позивача у адміністративному позові на те, що представник відповідача діяв не у відповідності із процесуальними положеннями КУпАП та порушував його конституційні права, є такими, що спростовуються процесуальними нормами КУпАП та встановленими в цьому засіданні обставинами.

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП дозволяє поліцейському на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.

У постанові відповідача зазначено, що правопорушнику роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, однак ОСОБА_1 відмовився від підпису цієї постанови та отримання її копії. Позивачем не доведено, що він на місці винесення постанови заявляв будь-які клопотання, натомість сама постанова відповідача містить всі реквізити, передбачені ст. 283 КУпАП.

Посилання позивача на порушення відповідачем ст. 33 КУпАП спростовується цією ж нормою, в якій зафіксовано, що характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не враховується у випадку накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, під час розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 повністю знайшов своє підтвердження факт порушення з боку позивача п. 31.4.7. «е» Правил дорожнього руху України та, відповідно, факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Крім того, встановлено, що поліцейський при фіксації правопорушення та винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення діяв у відповідності до процесуальних норм КУпАП, а його процесуальне рішення відповідає вимогам ст.ст. 258, 283 КУпАП.

Заява ОСОБА_1 про те, що відеозапис події, вчинений на власний мобільний телефон поліцейського, не може бути розцінений судом як належний доказ, є неспроможною для визнання її такою, що підлягає до задоволення.

Так, як зазначалося вище, доказом у справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й ті, які встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису (ч. 1 ст. 251 КУпАП). Таким чином, поліцейський на законних підставах фіксував подію правопорушення на камеру свого власного телефону, про що зазначив у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 7 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, і він не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Таким чином, поліцейський Нагородняк В.А. виконав свій обов`язок довести перед судом правомірність прийнятого ним рішення, яке є предметом оскарження у цій адміністративній справі.

Такий доказ як технічний запис події адміністративного правопорушення також відповідає критеріям доказу в розумінні адміністративного судочинства, які закріплені в ст. 72 КАС України. Цей доказ має ознаки належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст. 73-76).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, в тому числі залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 121, 258, 283, 287, 293 КпАП України, ст.ст. 2, 3, 5, 72-77, 79, 241-246, 255, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову до Мурованокуриловецького відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з дня складення повного судового рішення) безпосередньо до Сьомого Апеляційного адміністративного суду.

Учасник, якому повний текст рішення не був вручений в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 12 травня 2020 року.

Суддя: ______________