Справа № 752/12015/19
Суддя: Шкірай М. І.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/85/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 березня 2020 року Голосіївський районний суд м.Києва у

складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Лисенко Т.І.

розглянувши у судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління казначейства в Голосіївському районі м. Києва про повернення безпідставно сплачених коштів, -

в с т в н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить суд зобов`язати відповідача Управління казначейства в Голосіївському районі м. Києва повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 9 879,43 грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 18 квітня 2019 року позивачем на підставі договору купівлі-продажу квартири , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Нікопольською-Пукас А.В. було придбано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При укладенні договору позивач сплатив збір на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1 % від вартості обєкта купівлі-продажу, що становить 9 879,43 грн. Позивач придбав житло вперше, а тому вважає, що відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» сплатив такий збір безпідставно.

Ухвалою Голосіївського районному суду м. Києва від 14.06.2019 року прийнято та відкрито провадження в означеній справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого засідання. Відповідачу роз`яснено його право протягом 15 днів подати відзив на позов.

Ухвалою Голосіївського районному суду м. Києва від 02 грудня 2019 року підготовче провадження закінчено. Справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від позивача надійшла заява з проханням задовольнити позовні вимоги, виходячи з доводів, якими обгрунтовується позовна заява. Розгляд справи проводити у його відсутність.

Від відповідача надійшла заява з проханням розгляд справи проводити у його відсутність. Відзиву на позовну заяву до суду не надійшло.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторони позивача та відповідача на підставі поданих доказів.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Нікопольською-Пукас А.В. позивачем було придбано квартиру загальною площею 41,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час оформлення вказаного договору ОСОБА_1 було сплачено пенсійний збір за купівлю нерухомого майна у розмірі 9 879,43 грн, що є 1 % від вартості об`єкта купівлі-продажу нерухомого майна.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 9 ч. 1ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування»,платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема, є:підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно,за виняткомдержавних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а такожгромадян, якіпридбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла абопридбавають житло вперше.

Пунктом 8 ч. 1ст. 2 цього ж Законупередбачено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених п. 9ст. 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування»врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року №1740(далі - Порядок).

Згідно з абз. 1, 2 п. 15-1Порядку, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно зПодатковим кодексом України.

Відповідно до п. 15-3Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З аналізу наведених норм права вбачається, що із загального правила про обов`язковість сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Станом на час придбання позивачем нерухомості 18 квітня 2019 року, - як і станом на час розгляду справи судом, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, ведення якого розпочато з 01.01.2013 року, а також Реєстр прав власності на нерухоме майно, ведення якого розпочато згідно знаказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», не містять всієї інформації щодо наявності у власності об`єктів нерухомого майна, що знаходиться на території України.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміна «придбавають житло вперше», що міститься у п. 9 ч. 1ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України, як уповноваженого суб`єкта владних повноважень, зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Відповідно до ч. 1 ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Статтями 78, 81ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом спору є зобов`язання відповідача, який діє як суб`єкт владних повноважень, вчинити дії та повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 9 879,43 грн.

Відповідачем у справі є орган державної влади- суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Тобто між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, тому цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту своїх порушених прав та інтересів , тому суд відмовляє позивачеві в задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 741,20 грн. відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12,13, 81,83,89,141,259,263-265 ЦПК України,суд-

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління казначейства в Голосіївському районі м. Києва про повернення безпідставно сплачених коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення..

Рішення суду набирає законної сили після після закфнчення строку подання апеляційної скарги, якщо апедяційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя