Справа № 756/443/20
Суддя: Кучерявенко С. С.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 756/443/20
Провадження №2-а/472/4/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" квітня 2020 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Кучерявенко С.С.,

при секретарі - Чорній О.В.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови серії ЕАК № 1963600 від 11.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якого його притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Мотивував свої вимоги тим, що 11.01.2020 року приблизно о 16.30 год. він, керуючи своїм транспортним засобом марки «Hundai Tucson», прямував по пр. Героїв Сталінграду у напрямку метро Мінська м. Києва. На перехресті поблизу пр. Героїв Сталінграду 6а, перетнувши стоп-лінію горизонтальної дорожньої розмітки на дозволений зелений сигнал світлофору позаду побачив поліцейську машину з увімкненими червоно-синім проблисковим маячком. На вимогу патрульної поліції він зупинився, до нього підійшов працівник патрульної поліції та повідомив, що він проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. З пред`явленими йому обвинуваченнями був не згоден та повідомив співробітнику поліції, що виїхав на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофору. Інспектор проігнорував всі його пояснення. На його прохання надати фото або відеозапис для огляду, йому було відмовлено. Після перевірки всіх його документів та довгих сперечань, поліцейський, не ознайомивши його з правами, виніс постанову.

Зазначає, що розгляду поліцейськими зазначеної справи не було, досліджено доказів, не допитано осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Оскаржувана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, тощо.

Статтею 268 ч. 3 КАС України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомлено відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Згідно ст. 269 у справах визначених зокрема ст. 286 КАС України заявами по суті справи є позовна заява .

Враховуючи наявність позовної заяви з викладеним обґрунтуванням та підставами для оскарження постанови, відсутності необхідності заслуховувати додаткові пояснення, з урахуванням особливого порядку розгляду даної категорії справ, суд не вбачає визначених нормами КАС України підстав для відкладання судового розгляду, та вважає за необхідне розглянути справи за наявними матеріалами без участі сторін по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне.

Згідно постанови серії ЕАК № 1963600 від 11.01.2020 року, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Hundai Tucson», номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху- порушення проїзду на заборонений червоний сигнал або миготливий, або на два червоних миготливих сигнали, та скоїв правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КУпАП та застосованоадміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Графа 9 постанови, яка передбачає, залучення матеріалів, відомості про докази відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно дост. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративноївідповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

У своїй Постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №357/10134/17 Верховний суд звернув увагу на приписи ст. ч.1 ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративнеправопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративногоправопорушення винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не посилається на жодний доказ, який став підставою для притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП настає відповідальність в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїщд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди .

Слід зазначити, що згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення прийняте у справі рішення.

При цьому, частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: 1) дату, час і місце вчинення адміністративного правопаорушення 2)транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); 3) технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); 4) розмір штрафу та порядок його сплати; 5) правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; 6) відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адмінстративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону «Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В даному випадку оскаржувана постанова не містить відомостей яким чином зафіксовано факт вчинення правопорушення : ані про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), або іншими доказами, як то передбачено п. 3 ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Згідно правового висновку, викладеному Верховним Судом у постанові від 15.11.2018 року (справа №524/5536/17), відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у разі, якщо оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Однак, жодного доказу відповідачем не надано.

Віповідно до статті 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім того, в постанові не зазначено про наявність відеозапису з нагрудної відеокамери під назвою, та з врахуванням вищевикладеного, не може бути використано судом як доказ з посиланням на вимоги тієї ж ст. 251 ККУпАП та позиції з цього приводу Верховного Суду.

Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена в ст. 7 КУпАП, є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Оскільки відповідач не виконав своїх процесуальних обов`язків доказування у справі про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, не надав доказів правомірності прийнятого рішення, суд дійшов висновку про необхідність задоволення адміністративного позову.

Положеннями пункту 3 частини 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи той факт, що у справі відсутні об`єктивні та належні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність закриття за відсутністю в діях позивача складу цього правопорушення

Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Деребери Владислава Руслановича у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1963600 від 11.01.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області С.С. Кучерявенко