Справа № 260/729/20
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2020 року м. Ужгород№ 260/729/20
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Плеханова З.Б. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України , яким просить:

1.Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження по справі. 2.Витребувати у Відповідача- ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ (79060, Львівська обл., м. Львів, Франківський р-н, вул. Княгині Ольги, буд.105, ), наступні документи (докази), а саме: - довідку про грошове забезпечення Позивача - ОСОБА_1 , на день звільнення (виключення зі списків частини) виготовлену відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N2 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати»;

3.Визнати протиправними дії Відповідача - ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ, (79060, Львівська обл., м. Львів, Франківський р-н, вул. Княгині Ольги, буд.105, ) щодо непроведення повного розрахунку при звільненні невиплату компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ), в день виключення із списків частини (05.11.2019 року).

4.Стягнути з Відповідача - ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ, (79060, Львівська обл., м. Львів, Франківський р-н, вул. Княгині Ольги, буд.105, СДРПОУ: 08682683), на користь Позивача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за нестримане речове майно в сумі 22 401, 63 копійок (двадцять дві тисячі чотириста одна гривня шісдесят три копійки), із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 року;

5.Розглянути справу без виклику сторін за наявними у справі матеріалами (тобто в порядку письмового спрощеного позовного провадження). 6. Розглянути справу без участі (присутності) Позивача - ОСОБА_1 . Одночасно заявляє клопотання (79,80,106 КАСУ) про звільнення Позивача - ОСОБА_1 , від сплати судового збору на підставі п. 1 та п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»

1. Позиції сторін
Позовна заява мотивована тим, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу за контрактом у Національній гвардії України Західного оперативно-територіального об`єднання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України згідно Контракту МВС України про проходження громадянами України військової служби у Національної гвардії України та після реорганізації в Національній гвардії України Західного оперативно-територіального об`єднання військової частини НОМЕР_1 , згідно контракту Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно витягу з наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України від 05.11.2019 року № 245 пунктом 6 зазначено: ПРИПИНИТИ контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України та ВИКЛЮЧИТИ зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення: старшого прапорщика ОСОБА_2 (П-032637), який здав справи та обов`язки за посадою начальника варти стрілецької роти 3 стрілецького батальйону та звільненого відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом начальника ЗТУ НГУ від 25.10.2019 року № 74 о/с у відставку, і станом здоров`я.

Однак, Відповідач не нарахував та не провів із позивачем належних розрахунків щодо виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у день звільнення Позивача (29.11.2019 року), передбаченої абз.1 п. 1 ст.9і Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Наказу МВС України № 475 від 07.06.2017 року, та Постанови КМУ від 16.03.2017 року № 178.

01 квітня 2020 року представником відповідача було надано суду відзив на даний адміністративний позов, який вважає таким, що складений з порушенням норм матеріального та процесуального права, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Станом на час звільнення зі служби Позивача , в/ч НОМЕР_1 не мала належних бюджетних призначень на закупівлю речового майна. Потреба в виплаті Позивачу грошової компенсації за не отримане речове майно подана до Головного управління Національної гвардії України у грудні 2019 року. З боку відповідача та командира в/ч НОМЕР_1 було вжито всі можливі заходи щодо організації дотримання прав Позивача на отримання належних предметів форменого обмундирування чи реалізації права на отримання Позивачем грошової компенсації за не отримане речове майно. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України в свою чергу не відмовляла у виплаті такої компенсації, а зобов`язувалась виплатити її при наявності коштів на рахунках за призначенням. Так, військовою частиною НОМЕР_1 НГ України на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 25.03.2020 було сплачено кошти Позивачу в якості компенсації за неотримане речове майно.

Однак сума, яка належить позивачу до виплати складає 18 984.43 грн. Позивач помилково додав до суми, яка йому нарахована 3 417,20 грн. Вказана сума була зазначена в довідці виданою речовою службою військової частини НОМЕР_1 , в якій зайво включена сума ПДФО 18% в розмірі 3 417,20 грн. та загальна сума 20 401,63 грн. В результаті цього позивач прийшов до висновку, що з нього було утримано для сплати ПДФО 18% 3 417,20 грн. Однак дана сума з позивача не стягувалась і належним до виплати йому являється сума в розмірі 18 984.43 грн., яка відповідає вартості речового майна, що належить до видачі позивачу. На підставі вищевикладеного, представник відповідача просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

2. Обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом за місцем дислокації (знаходження) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в м. Ужгороді, яка являється лінійним підрозділом і підпорядкована військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. (адреса: АДРЕСА_4 ), - фінансовий відділ, військової частини НОМЕР_1 НГУ, знаходиться в м. Львів).

Згідно витягу з наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 05.11.2019 року № 245 пунктом 6. ПРИПИНИТИ контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України та ВИКЛЮЧИТИ зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення: старшого прапорщика ОСОБА_2 (П-032637), який здав справи та обов`язки за посадою начальника варти стрілецької роти 3 стрілецького батальйону та звільненого відповідно до підпункту «б» пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом начальника ЗТУ НГУ від 25.10.2019 № 74 о/с у відставку, і станом здоров`я. (а.с.22)

Позивач 06.11.2019 року звернувся з письмовим зверненням до Відповідача -в /ч НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (звернення від 06.11.2019 року № 123-Г-Т-Б-Ф-К), про що зазначено в листі-відповіді в/ч НОМЕР_1 НГУ від 03.12.2019 р. № 50/02/27/3-1890 (а.с.23)

В матеріалах справи містяться дві різні довідки №66, одна з яких визначає вартість речового майна, що належить до видачі позивачу на суму 22401,63 грн., в якій включена сума ПДФО 18% в розмірі 3 417,20 грн, інша - №№66/1 на суму 18984,43 грн. (а.с.24-25,40-41).

Військовою частиною НОМЕР_1 НГ України на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 25.03.2020 року №70 було сплачено кошти Позивачу в якості компенсації за неотримане речове майно у розмірі 18 984.43 грн. (а.с.42).

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII передбачає, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, апорядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 (далі Порядок) передбачає, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

П. 3 Порядку визначає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Згідно п. 4 Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (п. 5 Порядку).

З аналізу вищенаведеного суд приходить до висновку, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.

Згідно з пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затв. Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

В матеріалах справи відсутня інформація, що позивач заперечує проти виключення його зі списків особового складу до проведення всіх розрахунків.

Застосовування в п. 3 Порядку словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Позивач вказує, що податок з доходів фізичних осіб не підлягає сплаті на рахунки податкового органу, а має спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів, тобто виплачуватись військовослужбовцю. Однак, сума, яка належить йому до виплати складає 18 984.43 грн.

Позивач помилково додав до суми, яка йому нарахована 3 417,20 .грн. Вказана сума була зазначена в довідці виданою речовою службою військової частини НОМЕР_1 , в якій зайво включена сума ПДФО 18% в розмірі 3 417,20 грн. та загальна сума 20 401,63 грн. В результаті цього позивач прийшов до висновку, що з нього було утримано для сплати ПДФО 18% 3 417,20 грн.

Однак, судом встановлено, що дана сума з позивача не стягувалась і належним до виплати йому являється сума в розмірі 18 984.43 грн., яка відповідає вартості речового майна, що належить до видачі позивачу.

25.03.2020 року Військовою частиною НОМЕР_1 НГ України на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від №70 було сплачено кошти Позивачу в якості компенсації за неотримане речове майно у розмірі 18 984.43 грн.

Враховуючи вищенаведене суд не вбачає протиправної бездіяльності відповідача щодо незабезпечення позивача на день звільнення компенсацією вартості неотриманого речового майна, оскільки останній проти виключення зі списків особового складу не заперечував, рапорт чи заяву про отримання відповідної компенсації не подавав, а станом на час розгляду справ відповідачем видано наказ та сплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно.

Наведена позиція суду узгоджується з позицією Восьмого апеляційного адміністративного суду викладеною у постанові від 11.03.2020 260/946/19.
У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КАС України: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач при звільнені позивача правильно провів розрахунок, відтак підстав для задоволення позовних вимог немає.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяЗ.Б.Плеханова