Справа № 803/145/18
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 803/145/18 пров. № А/857/3884/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

представника відповідача Цинайко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами (постановлену в м. Луцьк судом під головуванням судді Каленюк Ж.В., повний текст ухвали складено 21 лютого 2020 року) у справі № 803/145/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Волинської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

13 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд за виключними обставинами рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Волинської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії (а.с.59-64).

В обґрунтування заяви позивач зазначив, як на підставу для перегляду судового рішення від 12 грудня 2019 року за виключними обставинами на встановлення Конституційним Судом України неконституційності положень частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ зі змінами.

Зокрема, вказав, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні його позову до Прокуратури Волинської області про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії та зобов`язання надати довідку про чинну заробітну плату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" (далі - Постанова №657) за посадою працюючого заступника керівника місцевої прокуратури на час відмови у наданні такої довідки (грудень 2017 року) з урахуванням усіх складових заробітної плати, на які нараховуються страхові внески (основний посадовий оклад, надбавка за класний чин, надбавка за вислугу років, щомісячна премія, надбавка за особливо важливу роботу, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових потреб). Відмовляючи в задоволенні позову, суд зазначив, що Закон України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру" (далі - Закон №1789-ХІІ), згідно з яким позивачу була призначена пенсія, втратив чинність, а частина двадцята статті 86 чинного Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VII) передбачає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача з тих підстав, що на час прийняття Постанови №657, якою встановлені нові посадові оклади працівникам прокуратури і які давали підстави для перерахунку пенсій, умови та порядок перерахунку пенсій Урядом не визначені та відповідні нормативно-правові акти не прийняті.

Заявник із прийнятим рішенням не погоджується, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Зазначив, що суд безпідставно дійшов висновку про відсутність у позивача правових підстав для перерахунку пенсії і у зв`язку із цим вказав на відсутність підстав для видачі відповідної довідки. Зауважив, що суд фактично вирішив питання про можливість реалізації його права на перерахунок пенсії та вийшов за межі позовних вимог. Разом з тим, доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, підтвердив Конституційний Суд України в рішенні від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) та визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами. Одночасно Конституційний Суд України встановив порядок виконання цього рішення, за яким підлягає застосуванню частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII у первинній редакції. ОСОБА_1 вважає, що прийняття Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 є підставою для перегляду рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у даній справі за виключними обставинами відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки оскаржуване рішення суду при розгляді позовних вимог базувалося на відсутності встановлених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII, яка визнана Конституційним Судом України неконституційною. Відтак, просив заяву задовольнити, рішення суду від 12 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та зобов`язати Прокуратуру Волинської області надати йому для проведення перерахунку пенсії довідку про чинну заробітну плату відповідно до Постанови №657 за посадою працюючого заступника керівника прокуратури на час відмови у наданні такої довідки (грудень 2017 року) з урахуванням усіх складових заробітної плати (основний оклад, надбавка за класний чин, надбавка за вислугу років, щомісячна премія, надбавка за особливо важливу роботу, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових потреб).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Волинської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено та залишити в силі рішення Волинського окружного адміністративного суду в даній справі від 12 грудня 2019 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, та ухвалити постанову про задоволення заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, по-перше, з висновком про те, що оскільки в позові йому відмовлено (рішення суду не передбачає виконання), то відсутня підстава для перегляду судового рішення за виключними обставинами. По-друге, з тим, що його доводи зводяться до незгоди із ухваленим рішення суду, що є підставою для перегляду такого рішення в апеляційному порядку, а не за виключними обставинами. Вказує, що він має право на вибір способу захисту його прав, а такі висновки суду є помилковими та незаконними. Також зазначає, що суд в рішенні суду, яке він просить переглянути фактично вирішив питання про можливість реалізації ним його права на перерахунок пенсії, визнавши в нього відсутність правових підстав для перерахунку пенсії.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. По суті доводи відзиву на апеляційну скаргу співпадають з мотивами та висновками, здійсненими в судовому рішенні судом першої інстанції. Окрім того, відповідач вказує, що позивачу видано 03.03.2020 року запитувану довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) для перерахунку пенсії у зв`язку з чим покликається на відсутність предмету спору.

Позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи не направляв.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Прокуратури Волинської області 24 листопада 2017 року із заявою та 21 грудня 2017 року із запитом про надання інформації про чинну заробітну плату заступника керівника місцевої прокуратури для перерахунку пенсії на підставі статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (а.с.11, 14-16).

Листами від 04 грудня 2017 року №18-250вих17 та 28 грудня 2017 року №18-293вих17 Прокуратура Волинської області повідомила позивача, що з прийняттям Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" у прокурорів відсутнє право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Зазначила про неможливість видачі запитуваної довідки у зв`язку із відсутністю на даний час нормативно-правового акта, який би уповноважував органи прокуратури видавати такі довідки (а.с.12-13, 17-18).

Незгода позивача із відмовою у наданні Прокуратурою Волинської області довідки для перерахунку пенсії стала підставою для звернення до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року відмовлено повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 до Прокуратури Волинської області про визнання дій щодо відмови у наданні довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії протиправними та зобов`язання надати для проведення перерахунку пенсії довідку про чинну заробітну плату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" за посадою працюючого заступника керівника місцевої прокуратури на час відмови у наданні такої довідки (грудень 2017 року) з урахуванням усіх складових заробітної плати, на які нараховуються страхові внески (основний посадовий оклад, надбавка за класний чин, надбавка за вислугу років, щомісячна премія, надбавка за особливо важливу роботу, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових потреб). Рішення суду набрало законної сили 12 січня 2020 року (а.с.55-57).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вказав, що умови пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури до 15 липня 2015 року визначалися Законом №1789-ХІІ. Частиною вісімнадцятою статті 50-1 цього Закону передбачалося проведення перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. З 01 липня 2015 року частина вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ на підставі Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №76-VIII) викладена у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із набранням 15 липня 2015 року чинності Законом України "Про прокуратуру" (Закон №1697-VІІ) втратив чинність Закон №1789-ХІІ (крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1). За частиною двадцятою статті 86 Закону №1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Суд дійшов висновку, що на час прийняття постанови №657, з якою позивач пов`язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час його звернення до органу прокуратури із заявою про видачу довідки про заробітну плату з метою її пред`явлення до органу ПФУ для перерахунку пенсії, частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, які визначали право на перерахунок пенсії працівникам прокуратури, втратили чинність, а визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. При цьому Уряд України відповідний нормативно-правовий акт не прийняв і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначив. Також на час звернення позивача до відповідача із заявою та запитом про видачу довідки про заробітну плату, складові якої відповідають заробітній платі працюючого працівника органів прокуратури, який обіймає посаду, подібну до тієї, що обіймав позивач, для здійснення перерахунку пенсії за вислугу років, положення нормативно-правових актів, якими затверджувалась форма такої довідки та визначався порядок її заповнення, втратили чинність, а іншого нормативного-правового акта, який би регламентував підстави, форму, зміст, механізм та суб`єкта видачі відповідної довідки, немає. За таких обставин, а також ураховуючи відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивача, у відповідача не було підстав на момент звернення позивача із заявою від 24 листопада 2017 року та запитом від 21 грудня 2017 року для видачі позивачу відповідної довідки, у зв`язку із чим відмова в її видачі з одночасним роз`ясненням при цьому суті змін до пенсійного законодавства України не порушила прав та законних інтересів позивача.

У зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019, позивач звернувся до суду із вказаною заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, які на його думку, є підставою для перегляду рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у даній справі за виключними обставинами відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки оскаржуване рішення суду при розгляді позовних вимог базувалося на відсутності встановлених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII, яка визнана Конституційним Судом України неконституційною.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, застосованого (незастосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане. Оскільки рішенням суду від 12 грудня 2019 року, про перегляд якого просить ОСОБА_1 , у позові відмовлено, то рішення суду не передбачає виконання. Тому умова, визначена пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України для перегляду судового рішення, відсутня. Фактично доводи позивача, наведені у заяві, зводяться до його незгоди із ухваленим судом рішенням від 12 грудня 2019 року, що є підставами для перегляду рішення в апеляційному порядку, а не за виключними обставинами. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі №803/145/18 необхідно відмовити та залишити в силі зазначене судове рішення.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" передбачено пенсійне забезпечення працівників прокуратури.

24 листопада 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання довідки про чинну заробітну плату заступника керівника місцевої прокуратури для перерахунку пенсії на підставі статті 50-1 Закону №1789-ХІІ.

Разом із тим, Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру" згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України "Про прокуратуру", крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про надання довідки для перерахунку пенсії (24.11.2017) частини тринадцята та вісімнадцята статі 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних відносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача за видачою довідки для перерахунку пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Зі змісту постанови Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року встановлено, що на час звернення позивача до відповідача із заявою та запитом про видачу довідки про заробітну плату, складові якої відповідають заробітній платі працюючого працівника органів прокуратури, який обіймає посаду, подібну до тієї, що обіймав позивач, для здійснення перерахунку пенсії за вислугу років, положення нормативно-правових актів, якими затверджувалась форма такої довідки та визначався порядок її заповнення, втратили чинність, а іншого нормативного-правового акта, який би регламентував підстави, форму, зміст, механізм та суб`єкта видачі відповідної довідки, немає. За таких обставин, а також ураховуючи відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивача, у відповідача не було підстав на момент звернення позивача із заявою від 24.11.2017 та запитом від 21.12.2017 для видачі позивачу відповідної довідки, у зв`язку із чим відмова в її видачі з одночасним роз`ясненням при цьому суті змін до пенсійного законодавства України не порушила прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за виключними обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Наведена стаття КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" 13.07.2017 №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, визнане неконституційним та втратило чинність 13 грудня 2019 року, як встановлено статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України", тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), що також прямо встановлено даним рішенням.

В свою чергу, відповідно до частини 6 статті 361 КАС України при перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

З огляду на вказане, визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач, у спірних відносинах, був зобов`язаний і діяв у межах та на підставі того законодавства, яке існувало на час виникнення спірних відносин.

Отже, станом на день звернення позивача до відповідача із заявою про видачу довідки для перерахунку пенсії від 24.11.2017 останній діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.11.2018 у справі № 755/4893/18, від 23 січня 2019 року у справі №820/2462/17, від 15 травня 2019 року у справі № 640/20317/16-а.

Оскільки предметом розгляду справи судом першої інстанції були правовідносини, що існували до прийняття рішення Конституційного суду України у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) від 13 грудня 2019, а рішення суду, яке позивач просить переглянути за виключними обставинами, не містило вимог зобов`язального характеру (не було зобов`язано відповідача вчинити дії, у тому числі видати довідку), оскільки за наслідком судового розгляду в позові позивачу було відмовлено, відсутня передбачена пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України підстава для перегляду рішення суду за виключними обставинами.

Доводи скаржника стосовно того, що суд неправомірно відмовив в задоволенні заяви, оскільки рішення суду не містило вимог зобов`язального характеру, є безпідставними з огляду на наступне.

Аналізуючи приписи пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, колегія суддів приходить висновку, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане. У даному випадку, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Щодо доводів скаржника про те, що суд в рішенні суду, яке він просить переглянути фактично вирішив питання про можливість реалізації ним його права на перерахунок пенсії, визнавши в нього відсутність правових підстав для перерахунку пенсії, то апеляційний суд зазначає, що у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами, заявник посилається на Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Отже, сам заявник як на підставу для перегляду судового рішення за виключними обставинами посилається на норми закону, які регламентують умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі №803/145/18 та залишення в силі зазначеного судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі № 803/145/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 07 травня 2020 року.