Справа № 120/1854/19-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1854/19-а Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

05 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року (ухвалене в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2019 року позивач звернулась до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення в цій частині та прийняти постанову, якою визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області при розгляді клопотання ОСОБА_1 від 29.04.2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Журавенської сільської ради Літинського району; змінити рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі № 120/1854/19-а в частині розподілу судових витрат виклавши рішення у такій редакції "Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768,40 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області; стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області понесені судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 коп.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Так, апелянт вказує, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що за результатами розгляду її клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області був направлений лише лист, без прийняття будь якого рішення, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

23 березня 2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30 березня 2020 року, з урахуванням ст.306, ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 29.04.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області.

Листом за вих. №К-7979/0-1911/0/95-19 від 28.05.2019 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області відмовило позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, у зв`язку із тим, що земельна ділянка на яку вона претендує, знаходиться у користуванні інших осіб.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що земля, на яку претендує позивач, не перебуває у постійному користуванні, відтак, згода землекористувача не вимагається, а отже, відсутні правові підстави для відмови у наданні дозволу позивачу, з мотивів перебування земельної ділянки в користуванні в іншої особи. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що статтею 118 ЗК України не визначено прямого обов`язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо, так само, як і не визначено того, яка саме відповідь може вважатись повною та мотивованою, а тому прийшов до висновку, що клопотання позивача розглянуто та надіслано лист-відмову, позовна вимога про визнання бездіяльності протиправною задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки відповідач фактично погодився із висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, а тому, керуючись положеннями ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів здійснює перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги ОСОБА_1 лише щодо висновків суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є ЗК України, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Положенням про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (далі - Положення №333), чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні дозволу, зокрема і форма прийнятих відповідних рішень.

Пунктом 8 Положення №333 встановлено, що головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського

господарства у межах норм безоплатної приватизації, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу. При цьому, надання чи відмова у наданні дозволу має оформлюватись відповідним наказом.

Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Відтак, будь-які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулася за дозволом, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення, прямо суперечать закону та є протиправними.

В свою чергу, такі дії (у разі їх вчинення) не є законним способом поведінки органу, є проміжними відповідями на звернення, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися "відмовою у наданні дозволу" у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту.

Водночас, у частині сьомій статті 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Для порівняння, у частині дев`ятій статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її надання.

У статті 118 ЗК України не визначено прямого обов`язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Правовий статус ГУ Держгеокадастру в області визначено Положенням №333.

У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за№ 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 року у справі № 815/3054/17.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернулась до відповідача із відповідним клопотанням, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що лист Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №К-7979/0-1911/0/95-19 від 28.05.2019 "Про розгляд клопотання", не може сприйматися судом як належна відмова у наданні такого дозволу, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 815/6094/17, від 12 грудня 2019 року у справі №804/1760/17.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки суб`єктом владних повноважень не прийнято жодного передбаченого законом рішення за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 , а лише надіслано позивачу лист, у якому повідомлено про відсутність підстав для надання дозволу на розробку проекту землеустрою, що не передбачено ст. 118 ЗК України та Положенням про правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області, то вказане свідчить про протиправну бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

За таких обставин, колегія суд дів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що в діях відповідача відсутня протиправна бездіяльність.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи слідує, що відповідно до квитанції № 93075 від 08.06.2019 року (а.с.2) позивач сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн. за подання адміністративного позову.

Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, у відповідності до норм КАС України, здійснив розподіл судових витрат, та стягнув на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 384,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, тому рішення суду першої інстанції в цій частині не підлягає зміні.

Водночас, колегія суддів зазначає, що оскільки при розгляді справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то в такому разі на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача інша частина понесених нею судових витрат зі сплати судового збору, як за подання адміністративного позову в розмірі 384,20 грн., так і судовий збір у розмірі 1152,60 грн. за подання апеляційної скарги сплачений згідно квитанції №47675929 від 07.02.2020 року.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії в частині відмовлених позовних вимог скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , М про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії в частині відмовлених позовних вимог скасувати - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області при розгляді клопотання ОСОБА_1 від 29.04.2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1152,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.