Справа № 120/1151/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 травня 2020 р. Справа № 120/1151/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Управління соціального захисту населення (Лівобережне) (вул. Брацлавська, б. 85, м. Вінниця, 21001)

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Управління соціального захисту населення (Лівобережне) (далі - відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо позбавлення позивача законного права довічно користуватись 50% знижкою по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива; зобов`язання відповідача поновити позивачеві та членам його сім`ї довічну 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива з моменту позбавлення позивача вказаних пільг, без обмеження нормами споживання та середньомісячним сукупним доходом на підставі рішення Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, йому та членам його сім`ї відповідно до Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990 року була встановлена довідно 50% знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. Проте, з липня 2015 року позивача та члені його сім`ї позбавлено вказаної знижки. Не погоджуючись з цим, адже така пільга гарантована чинним законодавством, позивач неодноразово з метою досудового вирішення спору звертався з відповідними заявами до відповідача з вимогою поновити довічну 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива, однак отримував відмови. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 18.03.2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.04.2020 року за вх. № 9892/20 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній з позовними вимогами не погоджується та заперечує проти них. Вказує, що позивач перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги по 07.11.2015 року «як міліціонер на пенсії» та користувався 50% пільгами на оплату житлово-комунальних послуг згідно ЗУ «Про міліцію». Останній містив норму, яка передбачала, що працівникам міліції та членам їх сімей надається 50% знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, а паливо в межах норм, встановлених законодавством. Проте п. 5 розділу ХІ ЗУ «Про національну поліцію» ЗУ «Про міліцію» було визнано таким, що втратив чинність. В свою чергу, ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхній сімей» п. 15 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про Національну поліцію» було доповнено абз. 2 і 3 такого змісту: «За колишніми працівниками міліції, у томі числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб». Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених ЗУ «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності ЗУ «Про Національну поліцію». Оскільки, пільги на оплату житлово-комунальних послуг в ЗУ «Про Національну поліцію» не передбачені, відсутні встановлені законом підстави для поновлення позивачеві пільг, на які він мав право і якими користувався відповідно до ст. 22 ЗУ «Про міліцію», у зв`язку з чим дії відповідача щодо припинення застосування пільг на житлово-комунальні послуги є правомірними.

03.04.2020 року за вх. № 9979 позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій він пояснив, вказав, що при звільненні на пенсію йому було видано безстрокову довідку УМВС України у Вінницькій області за вих. № 80/12795 від 03.01.2006 року про те, що позивач, звільнений і служби за хворобою та члени його сім`ї мають право відповідно до ЗУ «Про міліцію» на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. Тож внесення змін до ст. 22 ЗУ «Про міліцію» та подальше скасування цього Закону, у зв`язку з набранням чинності ЗУ «Про національну поліцію» не може бути підставою для позбавлення позивача пільг щодо оплати за комунальні послуги в розмірі 50% у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 22 ЗУ «Про міліцію» гарантується соціальний захист працівників міліції, а в ч. 6 цієї статті зазначено, що за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом, а тому дії відповідача щодо позбавлення позивача наданих йому пільг є протиправними.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України та наказом МВС України « 143 о/с від 26.12.2005 року був звільнений у відставку у зв`язку з хворобою на пенсію.

На підставі довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області № 80/12795 від 03.01.2006 року позивач та члени його сім`ї мають право відповідно до ст. 22 ЗУ «Про міліцію» на 50-ти процентну знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива.

06.02.2019 року позивач звернувся із заявою до відповідача, у якій просив поновити йому та членам його сім`ї довічну 50-ти процентну знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, без обмеження нормами споживання та середньомісячним сукупним доходом, здійснивши відшкодування витрат з дати призупинення і довічно.

Відповідач, за наслідками розгляду заяви позивача, листом за вих. № І-08-16757 від 20.02.2019 повідомив про відсутність у нього законодавчих підстав для поновлення пільг на житлово-комунальні послуги колишнім працівникам міліції у зв`язку з втратою чинності ЗУ «Про міліцію».

21.02.2019 року позивач звернувся із заявою до відповідача, у якій просив поновити йому та членам його сім`ї довічну 50-ти процентну знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, без обмеження нормами споживання та середньомісячним сукупним доходом, здійснивши відшкодування витрат з дати призупинення.

Розглянувши заяву позивача, відповідач листом від 04.04.2019 року повідомив останнього, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 року № 900-VIII було внесено зміни до п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про національну поліцію», а саме: «За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб» (маються на увазі пільги, прописані у ЗУ «Про Національну поліцію», а саме: медичне забезпечення, пільгове реабілітаційне та санаторно-курортне лікування; оздоровлення та відпочинок у медичних реабілітаційних центрах, санаторіях, будинках відпочинку, пансіонатах; пільги дітям поліцейських при вступі до навчальних закладів та ін.). Таким чином, згідно із ЗУ «Про національну поліцію» пільги на оплату житлово-комунальних послуг колишнім працівникам поліції (міліції) відсутні та не поновлені.

12.12.2019 року позивач звернувся із заявою до відповідача, у якій просив поновити йому та членам його сім`ї довічну 50-ти процентну знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, без обмеження нормами споживання та середньомісячним сукупним доходом, здійснивши відшкодування витрат з дати призупинення.

За наслідками розгляду заяви позивача, відповідач листом за вих. № І-08-120782 від 26.12.2019 року повідомив, що у зв`язку із прийняттям ЗУ «Про Національну поліцію» 07.11.2015 року втратив чинність ЗУ «Про міліцію», а тому позивач втратив право на пільги. Додатково повідомив, що у відповідача відсутні законодавчі підстави для поновлення пільг на житлово-комунальні послуги колишнім працівникам міліції.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 22 ЗУ «Про міліцію», в редакції чинній на час призначення позивачеві спірної пільги, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-ти процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

На підставі пп. «а» та «в» пп. 1 п. 68 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в ст. 22 ЗУ «Про міліцію» внесено зміни: частину четверту доповнено словами «в межах норм, встановлених законодавством», а частину шосту доповнено словами «якщо середньомісячний сукупний доход сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Проте, зміни, внесені пп. «в» пп. 1 п. 68 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008.

П. 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року в ст. 22 ЗУ «Про міліцію» частини шосту та сьому викладено у такій редакції: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п`ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII внесені зміни в Закон України «Про міліцію» і ч. 7 ст. 22 викладена у новій редакції, згідно якої пільги, передбачені частинами четвертою, п`ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаного Закону Кабінетом Міністрів України 04.12.2015 року прийнято постанову № 389, яка набрала чинності 01.07.2015 року та якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї (далі - Порядок).

Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Згідно з п. 2 цього Порядку дія останнього поширювалась на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із ЗУ «Про міліцію».

Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 27.01.2016 року до п. 2 зазначеного Порядку було внесено зміни та слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв`язку з виконанням службових обов`язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні), виключено.

З 07.11.2015 року у зв`язку з набуттям чинності ЗУ «Про Національну поліцію» втратив чинність ЗУ «Про міліцію», відповідно до ст. 22 якого позивач мав право на 50-ти процентну знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами, за паливо.

Згідно з абз. 2 та 3 п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Системний аналіз норм ЗУ «Про Національну поліцію» доводить, що він не містить норм, які б передбачали пільги, компенсації і гарантії не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачеві у відповідності до ст. 22 ЗУ «Про міліцію» після виходу на пенсію було надано право на 50-ти процентну знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива. Разом з тим, у зв`язку із прийняттям ЗУ «Про національну поліцію» 07.11.2015 року втратив чинність ЗУ «Про міліцію», від так позивач втратив право на пільги, у вигляді 50-ти процентної знижки по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива.

У цьому контексті суд, зазначає, що ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII, яким внесені зміни в ЗУ «Про міліцію», стосовно пільг неконституційним не визнавався.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон України «Про Національну поліцію», то пріоритетними, в даному випадку, є положення саме цього Закону.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, сформульованою Верховним Судом у постановах від 27.09.2018 року у справі № 638/6025/16-а, від 20.12.2018 року у справі № 227/1458/16-а, від 03.10.2019 року у справі № 626/606/17, від 17.02.2020 року у справі № 638/5670/17 тощо.

Оскільки саме пільги на оплату житлово-комунальних послуг в ЗУ «Про Національну поліцію» не передбачені, відповідно відсутні встановлені законом підстави для поновлення пільг, право на які передбачені ст. 22 ЗУ «Про міліцію».

Таким чином, відповідач, скасовуючи застосування пільги позивачеві, як пенсіонеру МВС України, у вигляді 50-ти процентної знижки по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива діяв на підставі та у спосіб, що передбачені діючим законодавством, відповідно позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо позбавлення позивача законного права довічно користуватись 50% знижкою по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача поновити позивачеві та членам його сім`ї довічну 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива з моменту позбавлення позивача вказаних пільг, без обмеження нормами споживання та середньомісячним сукупним доходом на підставі рішення Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними. Водночас, згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та вимоги про зобов`язання вчинення ним певних дій. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, можливим є зобов`язання до вчинення певних дій.

За таких обставин, огляду на те, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо позбавлення позивача законного права довічно користуватись 50% знижкою по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива залишені судом без задоволення, відповідно позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача поновити позивачеві та членам його сім`ї довічну 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива з моменту позбавлення позивача вказаних пільг, без обмеження нормами споживання та середньомісячним сукупним доходом на підставі рішення Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року також не підлягають задоволенню, як похідні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про міліцію», Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 року № 900-VIII та ст. 2, 6, 9, 73- 78, 90, 245, 246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Управління соціального захисту населення (Лівобережне) про визнання протиправними дій останнього щодо позбавлення ОСОБА_1 законного права довічно користуватись 50% знижкою по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива та зобов`язання Департамент соціальної політики Вінницької міської ради Управління соціального захисту населення (Лівобережне) поновити ОСОБА_1 та членам його сім`ї довічну 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива з моменту позбавлення позивача вказаних пільг, без обмеження нормами споживання та середньомісячним сукупним доходом на підставі рішення Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Департамент соціальної політики Вінницької міської ради Управління соціального захисту населення (Лівобережне) (вул. Брацлавська, б. 85, м. Вінниця, 21001)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 13.05.2020 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна