Справа № 263/366/20
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/366/20
Провадження №2-а/263/125/2020
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 травня 2020 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І., за участю секретаря Момот А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі справу адміністративної юрисдикції за позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маросін Михайло Олександрович до Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №1923152, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, у якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову ЕАК №1923152 від 31.12.2019 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та стягнення з нього штрафу в дохід держави в розмірі 510,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31.12.2019 року інспектором поліції УПП в Київській області було винесено постанову ЕАК №1923152 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП та стягнуто з нього штраф в дохід держави в розмірі 510,00 грн.
У постанові вказується, що він 30.12.2019 року о 23 годині 48 хвилин, керуючи транспортним засобом автомобілем VOLVO FM500 номерний знак НОМЕР_1 в Київській області, Баришівському районі на автодорозі Київ-Харків, 60 км. перевозив великогабаритний вантаж, відповідно дозволу 703 НГ був відсутній автомобіль прикриття який зазначено в дозволі та не був укомплектований знаками об`їзду перешкоди з правого та лівого боку, чим порушив п.4 постанови КМУ від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами та п.22.5 Правил дорожнього руху, отже вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.132-1 КУпАП, за яке на нього наклажене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
З даною постановою він не згоден, вважає її такою, що не відповідає обставинам справи, не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з наступних підстав:
Був відсутній склад адміністративного правопорушення.
Згідно п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою КМУ від 18.01.2001 року №30, рух великовагових та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні дозволи, видані перевізникові уповноваженим підрозділом Нацполіції або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
30.12.2019 року в 23-48 годині він керував транспортним засобом автомобілем VOLVO FM500 номерний знак НОМЕР_1 , перевозив великогабаритний вантаж, маючи при собі дозвіл №703 НГ від 28.12.2019 року, виданий Департаментом патрульної поліції безпеки дорожнього руху строком з 28.12.2019 року по 15.01.2020 року включно, згідно якого він мав право перевозити великогабаритний вантаж на умовах зазначених в дозволі. Ніяких порушень правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами він не скоював. Автомобіль прикриття, який зазначено в дозволі супроводив його автомобіль згідно Дозволу. Його напівпричеп був укомплектований згідно вимог ПДР та нормативних актів. Тобто, вказані в протоколі обставини правопорушення не відповідають дійсним обставинам. Крім того, в постанові по суті правопорушення вказане порушення п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою КМУ від 18.01.2001 року №30, однак, п.4 Правил не має відношення по суті правопорушення, вказаного в постанові «відсутність автомобілю прикриття, який зазначено в дозволі та не був укомплектований знаками об`їзду перешкоди з правого та дівого боку». Тобто, посадова особа не визначилась в постанові з тим, яка саме правова норма була порушена з його боку.
До постанови не додаються докази його вини. Ніяких доказів та матеріалів фіксації правопорушення йому робітники поліції не пред`явили.
Таким чином, постанова ЕАК №1923152 від 31.12.2019 року не містить об`єктивних даних якими обґрунтовується притягнення його до адміністративної відповідальності. У справі відсутні докази, які підтверджують наявність складу правопорушення, що є підставою, що виключає провадження у справі за адміністративним правопорушенням.
На підставі чого, вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 3.02.2020 року по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
20.04.2020 року від представника відповідача Супрун І. надійшов відзив на позовну заяву про скасування постанови, в якому зазначено наступне.
Основною посилкою позивача є те, що правопорушення не вчиняв машина прикриття супроводжувала а всі необхідні знаки були в наявності, але ці твердження позивача є хибними, а позовні висмоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволеню судом, виходячи з наступного.

Позивач у своєму позові не заперечує факту перевезення великогабаритного вантажу без автомобіля супроводження, за вимогами ст.78 КАС України, ця обставина не підлягає доказуванню.

Відповідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 22.5 ПДР: за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Тому, з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил дорожнього руху інспектором прийнято рішення про відповідну зупинку даного транспортного засобу.
Законом України на патрульну поліцію покладено обов`язок стежити саме за дотриманням правил перевезення великогабаритного та великовагового вантажу, а саме перевірки наявності у водія транспортного засобу, який перевозить вантаж, наявності дозволу на перевезення великогабаритного та великовагового вантажу та дотримання Правил дорожнього руху під час перевезення вантажів.
Перевірка наявності дозволу на перевезення великогабаритного та великовагового вантажу проходить в зоні контролю дотримання Правил дорожнього руху певного інспектора поліції.
Пунктом 2.1 Г Правил передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» затверджених постановою КМ України № 30 від 18.01.2001 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові органами Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Видача відповідних дозволів узгоджується статтею 52-3 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (зі змінами та доповненнями), а саме до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать:

-участь у реалізації в межах своїх повноважень державної політики у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху;

-забезпечення безпеки дорожнього руху;

-організація супроводження і забезпечення безпечного руху транспортних засобів спеціального призначення;

-видача в установленому порядку у випадках, передбачених законом, дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Крім того п. 22.6 ПДР передбачено, що великовагові та виликогабаритні транспортні засоби повинні рухатись з увімкненим проблисковим маячком оранжевого кольору. Дозвіл на перевезення великогабаритного або великовагового транспортного засобу, що видається відповідним підрозділом Національної поліції, одночасно є дозволом на встановлення та використання проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних і великовагових транспортних засобах та на автомобілі прикриття із зазначенням марки та державного реєстраційного номера на термін дії дозволу.

Також пунктом 21 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою КМУ 27.06.2007 №879, передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Враховуючи вищенаведене працівники патрульної поліції мають право здійснювати перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку, тобто така перевірка вважається документальною, і не здійснюється в пунктах габаритно-вагового контролю. А в разі відсутності вказаного дозволу інспектор діє відповідно до Правил дорожнього руху України та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з даними дозволу, долученого до матеріалів справи позивачем, №703 НГ ширина вантажу становить 4,49 м., а довжина 28 м., отже автомобіль супроводження (прикриття) є обов`язковим, тим паче, що в дозволі зазначено, що має бути автомобіль прикриття.
Під час зупинки автомобіля позивача та перевірки всіх необхідних документів, виявилось, що автомобіль прикриття, вказаний у дозволі, був відсутній при супроводі, крім того в ході перевірки комплектації автомобіля була виявлена відсутність знаків об`їзду перешкоди з лівого та правого боку, що є порушенням п. 17 постанови КМУ № 30.

Позивачем не представлено належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації ним прав, закріплених статтею 268 КУпАП. Тому позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень.
За правовою характеристикою, правопорушення передбачені ст. 132-1 КУпАП вважається закінченим з моменту допущенного проступку. Не мають значення наступні дії та виправдання порушника. Інспектори чітко сформулювали кваліфікуючу ознаку проступку.

Згідно «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху поліцейський зобов`язаний зупинити транспортний засіб, провести розгляд справи та скласти відповідні адміністративні матеріали.
Що і було зроблено інспектором патрульної поліції. Інспектор розглянув справу про адміністративне правопорушення та наклав на Позивача адміністративне стягнення за вказане правопорушення, яке передбачено санкцією статті 132-1 КУпАП.
В даному випадку позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував те, що правопорушення він не вчиняв або що його вина у цьому відсутня. Так до матеріалів справи не долучено дозволу на перевезення негабаритного вантажу.
Доводи адміністративного позову обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом.
Водночас, відповідачами не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття і складення спірних постанов грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування.
Постанова у справі про адміністративні правопорушення вищепереліченим вимогам відповідає, а тому позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено уповноваженою посадовою особою та що в діях Позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.
Інспектором патрульної поліції винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП. Стаття 33 КУпАП (з урахуванням змін, внесених Законом № 596-VIII від 14.07.2015), встановлює загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем на місці вчинення правопорушення не надано.
Тому поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим повністю виконав вимоги ст. 19 Конституції України.
Виходячи з вищевказаного вважаю, що обставини зазначені в адміністративному позові не відповідають дійсності, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху і тому просила в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 відмовити.

5.05.2020 року від позивача до суду надійшли пояснення, в яких просив позов задовольнити та розглянути справу у його відсутність та відсутність представника.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 та клопотання про розгляд справи без її участі.
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис фіксації адміністративного правопоруушеннч, приходить до наступного висновку.
Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1923152 від 31 грудня 2019 року на позивача накладено штраф у розмірі 510,00 грн. за порушення ч.1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як вбачається зі змісту постанови ЕАК №1923152 від 31.12.2019 року, водій ОСОБА_1 30.12.2019 року о 23 годині 48 хвилин, керуючи транспортним засобом автомобілем VOLVO FM500 номерний знак НОМЕР_1 в Київській області, Баришівському районі на автодорозі Київ-Харків, 60 км. перевозив великогабаритний вантаж, відповідно дозволу 703 НГ був відсутній автомобіль прикриття який зазначено в дозволі та не був укомплектований знаками об`їзду перешкоди з правого та лівого боку, чим порушив п.4 постанови КМУ від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами та п.22.5 Правил дорожнього руху.
Відповідно до дозволу №703 НГ виданого відділом безпеки дорожнього руху управління безпеки Департаменту патрульної поліції, транспортний засіб Volvo W17COA, причіп Goldhofer н.з НОМЕР_2 , виділений для супроводження: супроводження автомобілем прикриття.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови ЕАК №1923152, складеної 31.12.2019 року, у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.
Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.
Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності.
Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).
Положеннями ст.132-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Згідно п.22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Пунктом п. 8 ч. 1 ст. 35 Закону передбачено, що поліцейський може зупинити транспортний засіб, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» затверджених постановою КМ України № 30 від 18.01.2001 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові органами Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Крім того п. 22.6 ПДР передбачено, що великовагові та виликогабаритні транспортні засоби повинні рухатись з увімкненим проблисковим маячком оранжевого кольору. Дозвіл на перевезення великогабаритного або великовагового транспортного засобу, що видається відповідним підрозділом Національної поліції, одночасно є дозволом на встановлення та використання проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних і великовагових транспортних засобах та на автомобілі прикриття із зазначенням марки та державного реєстраційного номера на термін дії дозволу.
Також пунктом 21 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою КМУ 27.06.2007 №879, передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.
Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 132-1 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки Позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.
За правовою характеристикою, правопорушення передбачені ст. 132-1 КУпАП вважається закінченим з моменту допущенного проступку. Не мають значення наступні дії та виправдання порушника. Інспектори чітко сформулювали кваліфікуючу ознаку проступку.
Згідно «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху поліцейський зобов`язаний зупинити транспортний засіб, провести розгляд справи та скласти відповідні адміністративні матеріали.
Відповідно до п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року (із змінами), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Також, відповідно до пунктів 9, 10 вищевказаних Правил, у разі, коли маршрут великогабаритних та великовагових транспортних засобів проходить автомобільними дорогами загального користування кількох областей та Автономної Республіки Крим, видача дозволу погоджується з Укравтодором. Якщо маршрут не виходить за межі однієї області чи Автономної Республіки Крим, видача дозволу погоджується з відповідним підприємством Укравтодору в області чи Автономній Республіці Крим; якщо маршрут проходить вулицями населених пунктів, видача дозволу погоджується з власниками автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноваженими ними організаціями, які відповідають за експлуатаційне утримання цих доріг, вулиць та залізничних переїздів.
Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 (із змінами) передбачається можливість здійснення документального габаритно-вагового контролю; при цьому, п.6 цього Порядку передбачається, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доводи позивача стосовно того, що при складанні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП у останнього був відсутній склад даного адміністративного правопорушення на підставі того, що автомобіль прикриття який зазначено в дозволі супроводив його автомобіль згідно дозволу, його напівпричеп був укомплектований згідно вимог ПДР та нормативних актів та те, що постанова не містить доказів у справі, під час дослідження доказів не знайшли свого підтвердження.
Із переглянутого судом відеозапису події, судом встановлено, що не було автомобіля прикриття зазначеного в дозвол, який повинен був супроводжувати автомобіль керований прозивачем згідно дозволу, про це сам заявив ОСОБА_1 , посилаючись на те, що автомобіль поламався.
Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на виконання зазначених вище вимог Закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, законно складено постанову та доведено факт наявності в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.132-1 КУпАП.
Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, судом здобуто не було, а ті обставини, з яких останній просить скасувати постанову, на думку суду, наведені з метою уникнення адміністративної відповідальності.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.
При вказаних обставинах, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення ЕАК №1923152 від 31.12.2019 року відповідає вимогам ст.283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні відповідачем виконано усі вимоги чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає та не може бути визнана неправомірною.
Проаналізувавши матеріали справи та наведені законодавчі положення, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 6-11, 72-77, 90, 94, 139, 242-246, 250, 255, 257, 286 КАС України, суд -
У Х В А Л И В :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маросін М.О. до Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №1923152 відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, адреса знаходження: м.Київ, вул.Народного Ополчення, 9; Батальон патрульної поліції в місті Бориспіль: вул.Кошового, 4, м.Бориспіль, Київська обл..

Суддя: П.І.Папаценко