Справа № 415/2257/20
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/2257/20
Провадження № 2-а/415/256/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Кравченко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду м. Лисичанська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського батальйону 1 роти 3 Управління патрульної поліції у Луганській області рядового поліції Кемарського Максима Олексійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Описова частина

Зміст позовних вимог

До Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до поліцейського батальйону 1 роти 3 Управління патрульної поліції у Луганській області рядового поліції Кемарського Максима Олексійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 07.03.2020р. він близько о 8 год. 30 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 217030, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м. Лисичанськ по пр. Перемоги, 152, був зупинений поліцейським патрульної служби Кемарським М.О. Відповідач пояснив причину зупинки - нібито у позивача були забруднені номерні знаки. Він був не згоден з причиною зупинення, так як відповідач не додав доказів порушення, а номерні знаки були забруднені, але розпізнавальними. Відповідно до п.2.9. ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом з забрудненим номерним знаком, що не дає можливості чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів. За ці дії за ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність. Відповідач не додав позивача доказів порушення п.2.9. ПДР та притягнув його до відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП. Потім при відповідачеві позивач протер номери ганчіркою.

Далі, відповідач попросив передати на перевірку поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Він надав для перевірки поліс, термін дії якого минув і пояснив, що, перш ніж виїхати, й направитися для оформлення договору страхування, він способом електронного зв`язку надав заяву про укладання договору страхування цивільно-правової відповідальності, так само він показав відповідачеві доказ телефонного дзвінка в страхову компанію й запропонував відповідачеві перевірити інформацію про попередню домовленість про укладання договору страхування. Проте, відповідач відмовився що-небудь з`ясовувати.

Також, посилався на Рішення ВС України Так, Верховний суд рішенням від 15.03,2019 у справі № 686/11314/17 зробив висновок, що дії поліцейського та постанова про накладення штрафу є незаконними за безпідставну вимогу перевірити документі водія. У своєму рішенні ВСУ наголосив, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про надання документів на право керування є неправомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», перевіряти у водія наявність страхового поліса поліцейські можуть тільки при складанні протоколів відносно порушень ПДР і оформленні матеріалів ДТП. При відсутності факту порушення водієм ПДР або участі водія в ДТП вимоги співробітника поліції пред`явить йому страховий поліс є незаконними, тому невиконання водієм незаконної вимоги поліцейського свідчать про відсутність у таких діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 126 КУпАП.

Саме факт не надання водієм страхового поліса на вимогу поліцейського при відсутності зафіксованого факту порушення водієм ПДР або ДТП при його участі, не може бути підставою для залучення його до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Така позиція неодноразово підтримувалася судами Вищих інстанцій, а саме: в Постановах Вищого адміністративного суду України від 27.04.2017 по справі № 754/7746/16 від 15.03.2019р. по справі № 686/11314/17.

Незважаючи на заперечення, відповідач виніс постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2208976 від 07.03.2020 року.

Відповідно постанови ЕАК № 2208976 від 07.03.2020 року, позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивну сторону правопорушення є керування ТЗ водіями, які взагалі не пред`явили чи не передали для перевірки документи.

Позивач зазначає, що у процесі розгляду справі про адміністративне правопорушення, відповідачем були грубо порушені його права, а саме: весь процес розгляду справи та надання роз`яснень і пояснень не зафіксовано відповідачем способом відеофіксації. Весь час він вимагав, щоб відеофіксацію здійснили не частково, а безперервно.

Відповідно до п. 4 Інструкції «застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відео реєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях так, щоб не створювати перешкод діям.

Відповідно п. 5 цієї Інструкції включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відео зйомка ведеться безперервно до ії завершення. Але в матеріалах справі відео знято неякісно з перериваннями, не у повному обсязі.

У Постанові про адміністративне правопорушення зазначене, що позивач відмовився від підпису, проте він хотів підписати та написати в Постанові, що не згодний, але відповідач, дізнавшись про те, що він прагне зробити відповідний запис на постанові, не надав йому взагалі на підпис постанову й не видав копію Постанови, але чому-то надіслав йому поштою, хоча він вимагав видати копію Постанови особисто в руки.

Просив суд визнати протиправним дії відповідача та скасувати Постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2208976 від 07.03.2020р.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 вважає постанову серії ЕАК №2208976 від 07.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Відзив на позовну заяву не надійшов. Відповідачем був наданий відеоматеріал правопорушення ОСОБА_1 від 07.03.2020 р.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

31.03.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/2257/20 було відкрито провадження у цій адміністративній справі.

28.04.2020 року відповідачем було надано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та долучено відеоматеріал правопорушення ОСОБА_1 від 07.03.2020.

08.04.2020 року позивачем було надано клопотання про відкладення розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав письмове клопотання, в якому проси справу розглянути за його відсутності.

Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2208976 від 07.03.2020 року особа щодо якої розглядається справа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.03.2020 о 08 годині 22 хвилини за адресою: АДРЕСА_1 , водій перебував в ТЗ із забрудненим номерним знаком, що не дало змоги чітко визначити символи номерного знаку на вимогу поліцейського водій не пред`явив поліс обов`язкового страхування власників наземних ТЗ, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР, у зв`язку з чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2208976 від 07.03.2020 року протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №1695/4200, страховик АТ «СК «Мега-Гарант», страхувальник ОСОБА_1 , строк дії договору з 08.03.2020 по 07.03.2021 включно, дата реєстрації договору 14-09 07.03.2020 року.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ЕАК №2208976 від 07.03.2020 року, посилаючись на непорушення ним правил дорожнього руху та відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем наданий суду відеозапис на DVD-R диску з нагрудної камери інспектора УПП від 22.12.2019 року.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї надано відео з нагрудної камери DSJ-X300129_BB0129.

Судом встановлено, що на підтвердження факту порушення позивачем п.2.1 ґ ПДР, відповідачем надано відеозапис № DSJ-X300129_BB0129 та відео BB0037, тоді як в оскарженій постанові про адміністративне правопорушення вказано лише - № DSJ-X300129_BB0129. Отже, суд не приймає як належний, допустимий та достатній доказ відео BB0037. На підставі чого, суд приймає до уваги відео № DSJ-X300129_BB0129 як належні, достатні та допустимі докази.

Втім, з дослідженого відео № DSJ-X300129_BB0129 неможливо встановити факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2208976 від 07.03.2020року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення.

З наведеного суд доходить висновку, що відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Аналогічні висновки стосовно правових наслідків відсутності у постанові про накладення адміністративного стягнення посилання на пристрій, на який зроблений відеозапис, як на суттєве порушення при накладенні адміністративного стягнення викладені у постанові ВС від 30 травня 2018 р. в адміністративному провадженні №К/9901/29775/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74407705).

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського батальйону 1 роти 3 Управління патрульної поліції у Луганській області рядового поліції Кемарського Максима Олексійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського батальйону 1 роти 3 Управління патрульної поліції у Луганській області рядового поліції Кемарського Максима Олексійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2208976 від 07.03.2020, винесену інспектором батальйону 1 роти 3 Управління патрульної поліції у Луганській області рядовим поліції Кемарським Максимом Олексійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер № НОМЕР_2 .

Відповідач: поліцейський батальйону 1 роти 3 Управління патрульної поліції у Луганській області рядовий поліції Кемарський Максим Олексійович, місце роботи за адресою: буд. 8, вул. Штейгерська, м. Лисичанськ, 93100, Луганська область, Україна, код ЄДРПОУ не відомий.

Повний текст судового рішення складено 06.05.2020.

Суддя Ю. О. Калмикова