Справа № 813/4987/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2020 року

Київ

справа №813/4987/13-а

адміністративне провадження №К/9901/14543/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року (суддя Гулик А.Г.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року (судді: Левицька Н.Г. (головуючий), Хобор Р.Б., Мікула О.І.) у справі № 813/4987/13-а за позовом за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби, третя особа Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України про визнання незаконними дій,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач, контролюючий орган, Львівська митниця ДФС), третя особа Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України (далі - АМАПУ) про визнання протиправними дій Львівської митниці ДФС щодо вимоги ФОП ОСОБА_1 сплатити грошові кошти, викладені у претензії Львівської митниці ДФС № 15/45-290 від 04.01.2013.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана претензія № 15/45-290 від 04.01.2013, яка виставлена позивачу Львівською митницею ДФС є протиправною, оскільки ґрунтується на протоколі про порушення митних правил № 1303/50000/12 від 12.07.2012, складеному Південною митницею за ознаками порушення митних правил, передбаченими частиною першою статті 483 МК України, який не може бути належним та допустимим доказом правомірності заявлених відповідачем вимог. Позивач зазначає, що оскаржувана претензія є обов`язковою до виконання як самим позивачем, так і Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України, як солідарним боржником за фінансовими зобов`язаннями, які виникають у перевізника перед державою при здійсненні перевезень з використанням книжки міжнародних дорожніх перевезень.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Львівської митниці ДФС щодо вимоги сплатити грошові кошти, викладені у претензії Львівської митниці ДФС № 15/45-290 від 04.01.2013.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, а також докази подані сторонами на їх підтвердження, дії контролюючого органу щодо вимоги сплатити грошові кошти, викладені у претензії Львівської митниці ДФС № 15/45-290 від 04.01.2013 є протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Суди першої та апеляційної інстанції задовольняючи адміністративний позов виходили з того, що претензія контролюючого органу про сплату коштів породжує у позивача обов`язок виконання таких вимог шляхом сплати митних платежів безпосередньо до Державного бюджету України або задоволення зворотної вимоги Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України у регресному порядку, як солідарного боржника за вказаним зобов`язанням. Єдиним і належним доказом порушення позивачем процедури МДП є відповідна постанова суду у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме - постановою Малинівського районного суду м. Одеси від 25.12.2013 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 20.01.2014 року провадження у справі відносно позивача за порушення митних правил, передбачених частиною першою статті 483 МК України закрито у зв`язку з відсутністю події та ознак правопорушення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погодившись із рішенням судів першої та апеляційної інстанції, Львівська митниця ДФС подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець 12.09.1994 виконавчим комітетом Чернівецької міської ради (місце проживання: АДРЕСА_1 ), здійснював перевезення товарів через митну територію України в митному режимі «транзит» з використанням книжки міжнародних дорожніх перевезень (далі - МДП) XW 67918720.

12 липня 2012 року Державною митною службою України складено протокол про порушення митних правил № 1304/50000/12 щодо порушення ОСОБА_1 митних правил, визначених у частиною першою статті 483 Митного кодексу України. Вказаний протокол складено за відсутності особи, що притягується до відповідальності - ОСОБА_1 , без участі свідків, підписаний посадовою особою митного органу одноособово. Як вбачається з протоколу, суть порушення митних правил полягає в тому, що ОСОБА_1 здійснив протиправні дії, спрямовані на перевезення через митний кордон України одних товарів під виглядом інших, а саме: під виглядом товару клінкерні вироби (черепиця) у кількості 24 упаковки (144 шт.), загальною вагою 400 кг вартістю 135,36 євро, тканина у кількості 118 місць вагою 7 303,84 кг вартістю 95 638,39 дол. США та у кількості 277 місць вагою 14 696,18 кг вартістю 75 643,41 євро (всього 395 рулонів вагою 22 000 кг) та взуття в кількості 5 460 пар у 26 упаковках вагою 1 300 кг вартістю 5 460 дол. США за межі митної території України вивозились бинти у кількості 395 упаковок, устілки для взуття у кількості 26 штук та цегла у 24 палетах.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що постановою Малинівського районного суду м. Одеси від 25.12.2013, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 20.01.2014, закрито провадження стосовно ОСОБА_1 у справі про порушення митних правил, передбаченого частиною першою статті 483 МК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Львівською митницею ДФС було направлено ФОП ОСОБА_1 претензію № 15/45-290 від 04.01.2013 на суму 518 923,39 грн. Як вбачається із претензії № 15/45-290 від 04.01.2013, дії Львівської митниці ДФС щодо вимоги про сплату ФОП ОСОБА_1 вказаних коштів обґрунтовано складеним Південною митницею протоколом про порушення митних правил № 1304/50000/12 від 12.07.2012 за ознаками порушення митних правил, передбаченими частиною першою статті 483 МК України. За змістом претензії позивача повідомлено, що на підставі пункту 2 статті 11 Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року Львівська митниця ДФС виставляє дійсну вимогу по факту порушення процедури МДП при перевезенні вантажу територією України з використанням книжки МДП НОМЕР_1 . Претензією, на підставі п. 7 ст. 8 Конвенції МДП 1975 року, ОСОБА_1 було запропоновано протягом встановленого законодавством терміну з дня направлення цієї вимоги сплатити передбачені законодавством обов`язкові платежі на суму 349 912,88 грн у відповідності до поданого розрахунку на рахунок Львівської митниці ДФС та повідомлено, що у випадку несплати цієї претензії протягом трьох місяців з дати її отримання матеріали претензії будуть направлені до АМАПУ.

23 квітня 2013 року Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України звернулась до ФОП ОСОБА_1 з листом № 11/11-1/983, в якому просила повідомити про вжиті заходи щодо врегулювання фінансових вимог Львівської митниці ДФС.

Суди першої та апеляційної інстанції зазначили, що невиконання претензії контролюючого органу призведе до вирішення питання тимчасового позбавлення позивача права на здійснення перевезення товару на умовах вказаної Конвенції МДП, а також до можливого позбавлення права користування книжками МДП. Крім того, розмір відповідальності Гарантійного об`єднання є обмеженим, сплата таких сум здійснюється в порядку солідарної відповідальності, а у випадку виконання Гарантійним об`єднанням свого обов`язку, у останнього виникає право регресу до ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що листом № 11/11-1/1315 від 16.05.2013 АМАПУ повідомила ФОП ОСОБА_1 , що у випадку сплати суми фінансових вимог Гарантійною Ланкою, до нього буде застосовано право регресу з боку страховика системи МДП та він буде позбавлений права користування книжками МДП. В подальшому, листом № 11/11-1/5655 від 25.07.2013 Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України направлено на адресу позивача відповідь стосовно причин позбавлення його доступу до книжок МДП, зокрема, зазначено, що у зв`язку із неврегулюванням претензій митних органів України по книжкам МДП НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 в загальній сумі 985 347,42 грн на підставі пункту 31 Декларацій видачу позивачу книжок МДП було тимчасово призупинено. У вказаному листі також зазначено, що враховуючи фінансовий ризик Гарантійної ланки, відповідно до п. 15 Розділу 10 «Посібника для користувача книжок МДП», невиконання вимог, викладених в листі № 11/11-1/983п від 23.04.2013 щодо внесення додаткової суми фінансової гарантії в розмірі 100 000,00 євро, на підставі п. 16 Розділу 10 «Посібника для користувача книжок МДП» позивачу було заблоковано гарантію допуску. Суди попередніх інстанцій зазначили, що наявність такої претензії Львівської митниці ДФС про сплату платежів безпосередньо впливає на отримання позивачем книжок МДП, що унеможливлює належне здійснення ним господарської діяльності з їх використанням, а також зобов`язує до внесення додаткової суми фінансової гарантії на рахунок АМАПУ.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанції окремих положень Митного кодексу України, Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП) 1975 року та Порядку реалізації положень Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (затверджений наказом Державної митної служби України від 21.11.2001 № 755), а також того, що дії відповідача по направленню позивачу претензії з вимогою про стягнення коштів є правомірними, та не створюють жодних наслідків для позивача, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішень.

8. Позивачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було.

9. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 3 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Митна конвенція про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП) 1975 року:

10.1. Пункти 1, 2, 4, 7 статті 8.

1. Гарантійне об`єднання бере на себе зобов`язання сплачувати належні ввізні або вивізні мито і збори, а також будь-які відсотки за прострочення, які можуть належати відповідно до митних законів і правил країні, в якій виявлено порушення у зв`язку з операцією МДП. Гарантійне об`єднання зобов`язується сплачувати згадані вище суми в порядку солідарної відповідальності разом з особами, з яких належать ці суми.

2. У тих випадках, коли законами і правилами тієї або іншої Договірної Сторони не передбачається сплата ввізних або вивізних мита і зборів, як це передбачено вище в пункті 1, гарантійне об`єднання зобов`язується на подібних умовах сплатити суму, що дорівнює сумі ввізних або вивізних мита і зборів та будь-яких відсотків за прострочення.

4. Гарантійне об`єднання стає відповідальним стосовно компетентних органів країни, у якій розташовано митницю місця відправлення, з моменту прийняття книжки МДП цією митницею для оформлення. В наступних країнах, по території яких продовжується перевезення вантажів з дотриманням процедури МДП, ця відповідальність починається з моменту ввезення вантажу або, якщо операція МДП призупиняється відповідно до положень пунктів 1 і 2 статті 26, - з моменту прийняття книжки МДП для оформлення митницею, у якій операція МДП поновлюється.

7. Коли настає строк платежу сум, зазначених у пунктах 1 і 2 цієї статті, компетентні органи повинні, в міру можливості, вимагати сплати цих сум у особи або осіб, з яких безпосередньо належать ці суми, до того як пред`явити позов гарантійному об`єднанню.

10.2. Пункт 2 статті 11.

Вимога про сплату сум, зазначених у пунктах 1 і 2 статті 8, надсилається гарантійному об`єднанню не раніше як через три місяці з дня повідомлення цього об`єднання про відмову в митному оформленні книжки, про її оформлення з застереженням або про оформлення, одержане протизаконним чи обманним шляхом, і не пізніше, як через два роки, починаючи з того ж дня. Проте, що стосується справ, переданих на розгляд суду протягом зазначеного вище дворічного терміну, вимога про сплату перепроваджується протягом одного року з дня набуття чинності судового рішення.

11. Митний кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):

11.1. Пункт 3 частини четвертої статті 92.

Для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

11.2. Пункт 5 частини третьої статті 293.

Крім осіб, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, особами, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів, є: 5) у разі заявлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення до митного режиму транзиту - особа, яка надала зобов`язання щодо доставки цих товарів, транспортних засобів до органу доходів і зборів призначення.

11.3. Частина перша статті 305.

У випадках, визначених цим Кодексом, виконання зобов`язань осіб, що випливають з митних процедур, забезпечуються шляхом надання органам доходів і зборів забезпечення сплати митних платежів у способи, передбачені для відповідної митної процедури.

11.4. Пункт 2 частини першої статті 306.

Способами забезпечення сплати митних платежів є: 2) гарантування на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенції МДП) 1975 року.

12. Порядок реалізації положень Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП, затверджений наказом Державної митної служби України від 21.11.2001 № 755 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):

12.1. Абз. 7 пункту 11.

Якщо проміжною митницею, у зоні діяльності якої транспортний засіб виїжджає (вивозиться) з митної території України, виявлено, що товар згідно з поданою цій митниці книжкою МДП у митницю призначення доставлений не був, то вона проводить перевірку і в разі непідтвердження виконання умов операції МДП держатель книжки МДП притягується до відповідальності згідно із законодавством України. Матеріали перевірки направляються в проміжну митницю, яка здійснила пропуск товару на митну територію України, для повідомлення гарантійного об`єднання відповідно до правил, викладених у цьому пункті Порядку.

12.2. Пункти 13.1, 13.3.

13.1. Якщо держатель книжки МДП або гарантійне об`єднання протягом трьох місяців з дня отримання ними Повідомлення про порушення не нададуть переконливих доказів належного виконання держателем книжки МДП операції МДП або такі докази будуть спростовані митним органом шляхом проведення експертиз та інших заходів, то митний орган відповідно до пункту 7 статті 8 Конвенції МДП виставляє держателю книжки МДП претензію щодо сплати передбачених законодавством сум податків та зборів (обов`язкових платежів) за недоставку товару при проведенні операції МДП (далі - претензія), до якої додаються матеріали про порушення, виявлені при виконанні ним операції МДП.

Матеріали претензії надсилаються також митним органом до Держмитслужби України для вирішення питання тимчасового позбавлення держателя книжки МДП права здійснення перевезення товару на умовах Конвенції МДП територією України.

У разі несплати претензії держателем книжки МДП протягом трьох місяців з дати її отримання митний орган надсилає матеріали претензії гарантійному об`єднанню.

Підготовка та подання гарантійному об`єднанню претензії здійснюється митним органом за кожною книжкою МДП окремо.

13.3. Сума претензії обчислюється для кожного конкретного випадку відповідно до вимог законодавства України, чинного на момент порушення митного законодавства при перевезенні товару із застосуванням книжки МДП. До цієї суми включаються податки та збори, які мали б бути сплачені при митному оформленні товару у вільне використання, а також відсоток за прострочення їх сплати.

13. Судова практика.

Постанови Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 813/4990/13-а та від 04.09.2018 № 813/4988/13-а.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

14. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

15. Колегія суддів зазначає, що переміщення товарів комерційного призначення в митному режимі прохідного транзиту (з пункту ввезення на митну територію України до пункту вивезення з митної території України) передбачає покладення на перевізника обов`язку зі сплати митних платежів у разі не доставки товару, крім випадків знищення або безповоротного пошкодження внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або природних втрат за нормальних умов транспортування (лише при підтвердженні таких обставин).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що операції позивача з міжнародного перевезення комерційних товарів в режимі прохідного транзиту митною територією України (пункт ввезення (пропуску) на митну територію України - Львівська митниця, пункт вивезення (пропуску) - Південна митниця) є операціями МДП, гарантування яких забезпечено Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року.

Аналіз зазначених положень Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП) 1975 року та Порядку реалізації положень Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (затверджений наказом Державної митної служби України від 21.11.2001 № 755) дає підстави для висновку про те, що виконання зобов`язань перевізника щодо доставки товарів, які переміщувалися митною територією України прохідним транзитом, до митниці призначення забезпечується гарантуванням Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України сплати митних платежів у порядку солідарної відповідальності разом з перевізником. При цьому, митні органи перед тим, як звертатися до суду з позовом до гарантійного об`єднання (Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України) щодо стягнення таких митних платежів, повинні вимагати їх сплати в добровільному порядку. Складення контролюючим (митним) органом претензії та викладення у ній вимоги сплатити митні платежі здійснюється з метою ініціювання добровільного виконання таких зобов`язань перевізником або гарантійним об`єднанням, у зв`язку з встановленням факту недоставлення у митницю призначення товарів, які переміщувалися митною територією України. Сама по собі така вимога, викладена у претензії, не породжує для осіб, щодо яких вона виставлена, жодних негативних наслідків та фактично є лише пропозицією митного органу виконати зобов`язання зі сплати митних платежів в досудовому порядку.

Таким чином, зважаючи на те, що митні платежі, обов`язок зі сплати яких виник у зв`язку з гарантуванням виконання операцій МДП на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року, підлягають стягненню з гарантійного об`єднання (Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України) у судовому порядку, то правильність їх визначення та обґрунтованість пред`явлення повинен перевіряти суд під час розгляду справи за відповідним позовом контролюючого (митного) органу. Тому, дії відповідача по направленню позивачу претензії з вимогою про стягнення коштів є правомірними, та не створюють жодних наслідків для позивача, оскільки правильність їх визначення та обґрунтованість повинен перевіряти суд під час розгляду справи за відповідним позовом контролюючого (митного) органу.

16. Колегія суддів зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про те, що предметом спору в даній справі є не оскарження претензії, а дій Львівської митниці ДФС щодо вимог сплатити грошові кошти, оскільки дії Львівської митниці ДФС в даній справі реалізовані шляхом направлення претензії № 15/45-290 від 04.01.2013 з пропозицією сплатити передбачені законодавством обов`язкові платежі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

17. Судами першої та апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи.

18. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи положення Митного кодексу України (у редакції Закону, на момент виникнення спірних правовідносин), Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП) 1975 року та Порядку реалізації положень Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (затверджений наказом Державної митної служби України від 21.11.2001 № 755), приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суд першої та апеляційної інстанцій допустили неправильне застосування (неправильне тлумачення) норм матеріального права, а тому касаційна скарга Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року у справі № 813/4987/13-а підлягає задоволенню.

19. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

20. Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»). Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої РозділуПерехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року у справі № 813/4987/13-а скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби, третьої особи Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України про визнання незаконними дій відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду