Справа № 200/2963/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 р. Справа№200/2963/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про (з урахуванням подання уточненої позовної заяви):

1. визнання протиправною бездіяльності щодо неврахування до пільгового трудового стажу за списком № 1 періодів роботи з 22.01.1986 по 23.11.1986, з 20.02.1989 по 03.05.1989, з 04.05.1989 по 10.05.1989, з 29.05.1989 по 20.09.1992, з 28.09.1992 по 22.12.1992, з 23.12.1992 по 24.11.1995, періодів пільгового стажу з 10.04.2014 по 30.06.2014, з 01.07.2014 по 30.11.2014;

2. скасування рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії від 20.11.2019 № 95;

3. зобов`язання повторно розглянути заяву № 7303 від 06.11.2019 про призначення пенсії на пільгових умовах з зарахуванням до пільгового трудового стажу за списком № 1 періодів роботи з: 22.01.1986 по 23.11.1986, з 20.02.1989 по 03.05.1989, з 04.05.1989 по 10.05.1989, з 29.05.1989 по 20.09.1992, з 28.09.1992 по 22.12.1992, з 23.12.1992 по 24.11.1995, періодів пільгового стажу з 10.04.2014 по 30.06.2014, з 01.07.2014 по 30.11.2014.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що його зайнятість на роботах, які надають право на отримання пенсії на пільгових умовах за списком № 1 в наведені вище періоди підтверджено відомостями належним чином заповненої трудової книжки, а відтак посилання відповідача у спірному рішенні на ненадання належних уточнюючих пільгових довідок є безпідставними. Крім цього, позивач зауважив на тому, що ним надавались відповідачу уточнюючі довідки. Отже, поданих позивачем відповідачу документів при зверненні за призначенням пенсії та відомостей реєстру застрахованих осіб відомостей достатньо для призначення йому пенсії. Щодо неприйняття відповідачем документів, які видані на території, де органи влади не здійснюють свої повноваження позивач вказав, що вказане не має позбавляти його права отримання пенсії, відповідач мав прийняти до уваги ці документи, крім цього, перевірка обґрунтованості видачі таких документів не є обов`язковою.

Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, просив відмовити позивачу в задоволенні позову, підстави незгоди із позов виклав у наданому суду відзиві.

За змістом відзиву позивачу відмовлено в призначенні пенсії через відсутність достатнього пільгового стажу для призначення пенсії за віком. При розгляді документів про стаж позивача встановлено, що певні уточнюючі довідки мають штамп та печатку підприємства, розташованого у м. Горлівка, провести достовірність таких документів не виявляється можливим. У разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях або у районах проведення антитерористичної операції спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно даних вказаного реєстру страховий стаж позивача склав 25 років 10 місяців 2 дні, пільговий за списком № 1 5 років 3 місяці 17 днів.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному (письмовому) позовному провадженні без виклику сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою згідно довідки внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 .

Рішенням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (відповідача у справі) від 20.11.2019 № 95 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах за його заявою від 06.11.2019 № 7303. Зазначено, що для підтвердження пільгового стажу роботи з 22.01.1986 по 23.11.1986, з 29.05.1989 по 20.09.1992, з 20.02.1989 по 03.05.1989, з 04.05.1989 по 10.05.1989, з 02.01.2014 по 30.11.2014 надано уточнюючі довідки ДП «Артемвугілля», засвідчені штампом та печаткою цього підприємства, розташованого у м. Святогірськ, яке є зберігачем архівів СП «Шахта ім.В.І.Леніна», СП «Шахта ім.К.А. Румянцева». При розгляді довідки № 08/75 від 09.09.2014 про пільговий стаж позивача за період роботи з 28.09.1992 по 22.12.1992, з 23.12.1992 по 24.11.1995 в ДВАТ «ШПУ № 10» відповідачем встановлено, що документи мають штамп та печатку підприємства, розташованого у м. Горлівка, тобто, провести достовірність таких документів не виявляється можливим. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях або у районах проведення антитерористичної операції спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно даних вказаного реєстру страховий стаж позивача склав 25 років 10 місяців 2 дні, пільговий за списком № 1 5 років 3 місяці 17 днів. Періоди роботи з 22.01.1986 по 23.11.1986, з 20.02.1989 по 03.05.1989, з 04.05.1989 по 10.05.1989, з 29.05.1989 по 20.09.1992, з 28.09.1992 по 22.12.1992, з 23.12.1992 по 24.11.1995 не зараховано за даними уточнюючих довідок. За даними персоніфікованого обліку відсутні дані про атестації за період роботи з 10.04.2014 по 30.06.2014, а за період з 01.07.2014 по 30.11.2014 відсутня сплата страхових внесків, у зв`язку з чим ці періоди також не зараховані. Таким чином, страховий стаж позивача склав 25 років 10 місяців 2 дні, пільговий 5 років 3 місяці 17 днів.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Частиною 1 статті 114 Закону № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частинами 1, 3 статті 44 Закону № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку також передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі за текстом Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За п. 20 цього Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року N 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць, постанова N 442 відповідно), та розробленими на виконання постанови N 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року N 41 (далі - Методичні рекомендації) визначено порядок проведення атестації робочих місць на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися в установленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно зі ст. 1 Закону страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону страхувальниками є, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частини 10, 12 статті 20 Закону № 1058).

Статтею 15 Закону № 1058 передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Частиною 2 статті 20 Закону № 1058 передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до положень ст. 106 Закону № 1058-XV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Статтею 113 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Спір, що виник між сторонами пов`язаний із вирішенням питання правомірності неврахування відповідачем у складі пільгового стажу періодів роботи позивача з 22.01.1986 по 23.11.1986, з 20.02.1989 по 03.05.1989, з 04.05.1989 по 10.05.1989, з 29.05.1989 по 20.09.1992, з 28.09.1992 по 22.12.1992, з 23.12.1992 по 24.11.1995, з 10.04.2014 по 30.06.2014, з 01.07.2014 по 30.11.2014, внаслідок чого ним встановлено недостатність пільгового стажу роботи позивача (за списком № 1) для призначення пенсії за віком.

Трудова книжки позивача, що є основним документом про зайнятість позивача, містить, крім інших, наступні записи про його роботу:

1) у Шахті ім. К.А. Румянцева (ДП «Артемвугілля»):

22.01.1986 прийнятий підземним електрослюсарем 3 розряду;

23.11.1986 звільнений у зв`язку з призивом на військову службу;

2) у Шахта ім. В.І.Леніна (ДП «Артемвугілля»):

20.02.1989 прийнятий учнем гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті;

04.05.1989 переведений гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті;

10.05.1989 звільнений за ст. 38 КЗПП УРСР;

3) у Шахті ім. К.А. Румянцева (ДП «Артемвугілля»):

29.05.1989 прийнятий підземником ГРОЗ (гірник очисного забою);

20.09.1992 звільнений за власним бажанням;

4) у Шахтопрохідне управління «Горловськвуглестрой»;

28.09.1992 прийнятий підземним учнем проходки з повним робочим днем під землею;

23.12.1992 переведений підземним прохідником 5 розряду з робочим днем під землею;

26.04.1994 переведений підземним прохідником 6 розряду з робочим днем під землею;

24.11.1995 звільнений за власним бажанням;

5) у Шахта ім. В.І.Леніна (ДП «Артемвугілля»):

02.01.2014 прийнятий по переводу підземним прохідником 5 розряду з робочим днем під землею;

03.08.2015 переведений підземним електрослюсарем 3 розряду з робочим днем під землею;

01.04.2016 звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.

Згідно виданих позивачу ДП «Артемвугілля» довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 26.12.2017 № 2612/02, № 2612/03, № 2612/05 виконувані позивачем повний робочий день під землею роботи у Шахті ім. К.А. Румянцева (ДП «Артемвугілля») з 22.01.1986 по 23.11.1986, з 29.05.1989 по 20.09.1992, у Шахта ім. В.І.Леніна (ДП «Артемвугілля») з 20.02.1989 по 10.05.1989 включені до переліку робіт, визначених Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 10 від 26 січня 1991 року, Списком виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах, затвердженим постановою ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, які були чинними в період роботи позивача.

Зазначені довідки видані у м. Святогірськ, відповідачем не наведено обґрунтування неприйняття їх до уваги під час вирішення питання про призначення пенсії. Інших причин окрім для неврахування вищевказаних періодів роботи позивача до його пільгового стажу окрім неналежності цих довідок відповідачем суду не повідомлено.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 2 цієї статті Кодексу у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не доведено під час розгляду справи неможливості зарахувати у пільговий стаж позивача його роботи у Шахті ім. К.А. Румянцева (ДП «Артемвугілля») з 22.01.1986 по 23.11.1986, з 29.05.1989 по 20.09.1992, у Шахта ім. В.І.Леніна (ДП «Артемвугілля») з 20.02.1989 по 10.05.1989 на підставі наданих ним документів, таким чином позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо їх незарахування до пільгового стажу (за списком № 1) та зобов`язання зарахувати підлягають задоволенню.

Відомостями трудової книжки позивача підтверджено виконання позивачем повний робочий день під землею у Шахтопрохідне управління «Горловськвуглестрой» з 28.09.1992 по 24.11.1995 робіт, передбачених Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 11 березня 1994 р. N 162, Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 10 від 26 січня 1991 року, які були чинними в період роботи позивача.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 передбачено, що трудовий стаж встановлюється на підставі інших, ніж трудова книжка, документів, лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Наявність уточнюючої довідки не є безумовною вимогою для врахування певного періоду роботи до пільгового стажу, та має витребовуватися органами пенсійного фонду за неможливості підтвердження стажу роботи особи даними трудової книжки.

Крім цього, чинне законодавство не містить положень, які б визначали проведення перевірки доданих до заяви про призначення документів, як зазначає відповідач, передумовою врахування до пільгового стажу певного періоду роботи особи.

Таким чином, суд вважає безпідставними твердження відповідача про неможливість зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи у Шахтопрохідне управління «Горловськвуглестрой» з 28.09.1992 по 24.11.1995 через неможливість проведення перевірки уточнюючої довідки, оскільки занятість у цей період підтверджується відомостями трудової книжки. Відтак, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незарахування вказаних періодів роботи позивача до пільгового стажу (за списком № 1) та зобов`язання зарахувати підлягають задоволенню також.

Єдиною підставою для незарахування до пільгового стажу позивача його роботи у Шахта ім. В.І.Леніна (ДП «Артемвугілля») з 10.04.2014 по 30.06.2014 визначена відсутність даних про атестацію робочих місць у цей період роботи позивача за даними персоніфікованого обліку, з приводу чого суд зазначає, що аналіз Порядку № 442, Методичних рекомендацій, статті 29, 153 КЗпП України та статті 7 Закону України «Про охорону праці» свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Особа, яка працює на посаді, віднесеній, зокрема, до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Так, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Проте, розуміючи положення «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Таким чином, можна дійти висновку, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця або проведено несвоєчасно, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд вважає безпідставними посилання відповідача про відсутність інформації про проведення атестації робочих місць в якості підстави для не зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача на Шахта ім. В.І.Леніна (ДП «Артемвугілля») з 10.04.2014 по 30.06.2014, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування цього періоду роботи позивача до його пільгового стажу та зобов`язати його зарахувати, отже відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо тверджень відповідача про неможливість зарахувати до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.07.2014 по 30.11.2014 у Шахта ім. В.І.Леніна (ДП «Артемвугілля») через несплату страхових внесків суд зазначає, що положеннями Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивача покладений на роботодавця. За змістом наведених положень відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, несплата чи сплата не в повному обсязі роботодавцем страхових внесків не може бути перепоною для отримання пенсії працівником.

Тотожна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 по справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 20 березня 2019 року по справі № 688/947/17 (провадження № К/9901/35103/18).

До цього ж, ст. 24 Закону № 1058 пов`язує сплату страхових внесків із визначенням страхового стажу особи, в той час як в межах даної справи вирішується питання правомірності визначення пільгового стажу позивача.

Записами трудової книжки позивача підтверджено роботу позивача у Шахта ім. В.І.Леніна (ДП «Артемвугілля») на посаді, що належить до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. N 36, який був чинним в цей період роботи позивача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування періоду роботи позивача з 01.07.2014 по 30.11.2014 у Шахта ім. В.І.Леніна (ДП «Артемвугілля») до його пільгового стажу та зобов`язання його зарахувати.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду даної справи суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначення пенсії від 20.11.2019 № 95 не відповідає вимогам ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідачем безпідставно та необґрунтовано не враховано до пільгового стажу період роботи позивача з 22.01.1986 по 23.11.1986, з 20.02.1989 по 10.05.1989, з 29.05.1989 по 20.09.1992, з 28.09.1992 по 24.11.1995, з 10.04.2014 по 30.06.2014, з 01.07.2014 по 30.11.2014 за відсутності на те підстав, через що зазначене рішення підлягає скасуванню, а заява позивача від 06.11.2019 № 7303 про призначення пенсії на пільгових умовах підлягає повторному перегляду.

Отже, заявлений позивачем позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., який з урахуванням наведеного вище підлягає присудженню йому з бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неврахування до пільгового трудового стажу ОСОБА_1 за списком № 1 періодів роботи з 22.01.1986 по 23.11.1986, з 20.02.1989 по 10.05.1989, з 29.05.1989 по 20.09.1992, з 28.09.1992 по 24.11.1995, з 10.04.2014 по 30.06.2014, з 01.07.2014 по 30.11.2014.

Скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20.11.2019 № 95 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву № 7303 від 06.11.2019 про призначення пенсії ОСОБА_1 з зарахуванням до пільгового трудового стажу за списком № 1 періодів роботи з 22.01.1986 по 23.11.1986, з 20.02.1989 по 10.05.1989, з 29.05.1989 по 20.09.1992, з 28.09.1992 по 24.11.1995, з 10.04.2014 по 30.06.2014, з 01.07.2014 по 30.11.2014.

Стягнути з бюджетних асигнувань Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Згідно з пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Бахмутсько-Лиманське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області (відповідач) , місцезнаходження: 84500, Донецька обл., місто Бахмут, вулиця Миру, 35.

Суддя А.С. Михайлик