Справа № 500/174/20
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/174/20

06 травня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Габрилецької С.Є.

представника позивача: Микитовича П.М.;

представників відповідачів: Цвігун І.М., Волошина О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - відповідач 1), Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі - відповідач 2), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати бездіяльність Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо не поновлення позивача на роботі протиправною; стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 14.07.2017 по день винесення судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року у справі № 876/8871/17 скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі № 2-а-3279/10/1970 та прийнято нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Держкомзему України від 15.09.2010 року № 657-кт "Про звільнення ОСОБА_1 ". Також, даним судовим рішенням поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Держкомзему в Тернопільській області з 16 вересня 2010 року.

Проте, на даний час вказане рішення не виконане, що і слугувало підставою для звернення позивача із відповідним позовом.

Ухвалою судді від 10.01.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №500/174/20 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.01.2020 представник Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 26-27).

31.01.2020 представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру подав до суду відзив на позовну заяву (29-31).

У вказаних відзивах відповідачі зокрема вказали, що перебіг строку поновлення позивача на попередній посаді, в силу норм частини другої статті 255 та частини першої статті 325 КАС України, розпочався не з 14.07.2017, як вважає позивач, а з 12.09.2017, оскільки постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 у справі №2-а-3279/10/1970 була скасована постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2017 у справі № 876/8871/17, яка набрала законної сили 11.09.2017. Зазначили, що виконати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2017 у справі № 876/8871/17 в частині поновлення позивача на посаді начальника Головного управління Держкомзему в Тернопільській області Держгеокадастр не мав можливості з поважних причин, так як протягом 2015-2020 років позивач перебував на державній службі на посаді першого заступника Голови Тернопільської обласної державної адміністрації, що підтверджується щорічними деклараціями особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданими позивачем до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднених на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, які знаходяться у відкритому доступі.

05.02.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що здійснивши виконання судового рішення про поновлення на роботі Держгеокадастр змусив би позивача самостійно здійснити вибір щодо переходу на посаду на якій його поновлено чи залишення за новим місцем роботи.

Ухвалою суду від 10.02.2020 розгляд справи відкладено та продовжено процесуальний строк для надання відповіді на відзив.

12.02.2020 представник Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області подав до суду заперечення на відзив на позовну заяву (а.с. 83-85. У вказаному запереченні представник Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області вказав, що оскільки даний трудовий спір носить триваючий характер, так як ще не завершений бо переданий на розгляд суду касаційної інстанції, а виплати за період вимушеного прогулу здійсненні, тому в розумінні ст.235, 236 КЗпП України, позовні вимоги щодо повторного стягнення санкцій з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі є хибним та суперечить положенням процесуального законодавства.

18.02.2020 позивач подав до суду додаткові пояснення (а.с. 105-108).

19.02.2020 представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 116-118), в якому зокрема вказав, що позовні вимоги щодо визнання бездіяльності відповідача 1 щодо непоновлення позивача на роботі протиправною та зобов`язання відповідача 1, в установленому законом порядку, видати наказ про поновлення позивача на роботі відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2017 у справі №876/8871/17 спрямовані на виконання судового рішення у справі №2-а-3279/10/1970 і не можуть бути предметом нового судового рішення.

Ухвалами суду від 26.02.2020 та 04.03.2020 розгляд справи було відкладено.

Ухвалою суду від 04.03.2020 витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області розрахунок середнього заробітку позивача з 14.07.2017 та з 11.09.2017 по даний час з урахуванням збільшення посадових окладів керівника управління з коригуванням розрахунку на коефіцієнти підвищення посадового окладу у ці періоди.

На виконання вимог вказаної ухвали 13.03.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області надано розрахунок середнього заробітку на посаді начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області за період з 14.07.2017 по 13.03.2020 та з 11.09.2017 по 13.03.2020 (а.с. 157-158).

Відповідно до довідки складеної секретарем судового засідання, судове засідання 16.03.2020 не проводилося у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці.

Ухвалою суду від 09.04.2020 розгляд справи відкладено у зв`язку із витребуванням додаткової інформації.

21.04.2020 представник Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області подав до суду пояснення (а.с. 197-200).

Ухвалою суду від 28.04.2020 в задоволенні клопотання Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про закриття провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо непоновлення ОСОБА_1 на роботі відмовлено.

30.04.2020 представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру подав до суду додаткові пояснення у справі.

Ухвалою суду від 06.05.2020 в задоволенні клопотання Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про закриття провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо непоновлення ОСОБА_1 на роботі відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили відмовити в їх задоволенні.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, представників відповідачів, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, встановив наступні факти.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 06.08.2008 згідно Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів №387 від 05.08.2008 року був призначений виконуючим обов`язки начальника Головного управління Держкомзему у Тернопільській області з присвоєнням 7 рангу державного службовця за переведенням із центрального апарату Держкомзему.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 15 вересня 2010 року № 657-кт "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача 15 вересня 2010 року звільнено з посади начальника ГУ Держкомзему в Тернопільській області відповідно до статті 7 Кодексу законів про працю України та пункту 6 статті 30 Закону України "Про державну службу" за порушення Присяги державного службовця в частині сумлінного виконання своїх обов`язків.

Наказом ГУ Держкомзему в Тернопільській області від 17 вересня 2010 року № 122-кт оголошено наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 15 вересня 2010 року № 657-кт "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 у справі № 2-а-3279/10/1970 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Держкомзему України від 15.09.2010 р. № 657-кт "Про звільнення ОСОБА_1 "

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Держкомзему в Тернопільській області.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.09.2010 р. по 13.07.2017 р. в розмірі 181090,61грн із відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Постанову в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2017 у справі №876/8871/17 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області задоволено частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі № 2-а-3279/10/1970 скасовано та прийнято нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Держкомзему України від 15.09.2010 року № 657-кт "Про звільнення ОСОБА_1 "

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Держкомзему в Тернопільській області з 16 вересня 2010 року.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.09.2010 року по 11.09.2017 року в розмірі 349887,05 грн.

Постанову в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5333,80 грн звернуто до негайного виконання.

Оскільки відповідачами в повному обсязі не виконано вказане рішення, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини сьомої статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина третя статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, з дня ухвалення рішення суду про поновлення позивача на роботі у відповідача виник обов`язок щодо його виконання.

Як вже встановлено судом, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2017 у справі №876/8871/17 позивача поновлено на посаді начальника Головного управління Держкомзему в Тернопільській області з 16 вересня 2010 року.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 24.01.2019 у справі №760/9521/15 належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Однак в порушення норм чинного законодавства, відповідачем 1 не поновлено позивача на вказаній посаді, відтак суд приходить до висновку, що така бездіяльність Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру є протиправною, оскільки призвела до затримки виконання рішення суду, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 14.07.2017 по день винесення судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду наведеної у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 552/3404/17 вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Верховний Суд також вказав, що вимога про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду є спором про оплату праці, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 233 КЗпП України.

Суд зазначає, що середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити, зокрема, період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі.

Позивач просить стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 14.07.2017, тобто з дати винесення постанови Тернопільським окружним адміністративним судом у справі № 2-а-3279/10/1970.

Проте, суд не погоджується із таким твердженням позивача, оскільки вказана постанова суду від 13.07.2017 у справі №2-а-3279/10/1970 була скасована постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2017 у справі № 876/8871/17, яка набрала законної сили 11.09.2017, а відтак і затримка виконання рішення суду виникла після прийняття рішення у справі № 876/8871/17.

Додатково суд звертає увагу на те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2017 у справі № 876/8871/17 стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.09.2010 року по 11.09.2017 року.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в даній частині підлягають до задоволення шляхом стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі саме з 12 вересня 2017 року по день винесення даного судового рішення - 06 травня 2020 року.

Суд зазначає, що середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону "Про оплату праці" за правилами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Також, згідно абзацу 1 пункту 10 розділу IV Порядку № 100 У випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

При розгляді даної справи суд приймає до уваги розрахунки середнього заробітку по посаді начальника головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області за період з 14.07.2017 по 13.03.2020 та з 11.09.2017 по 13.03.2020, згідно яких середньоденна заробітна плата у період з 14.07.2017 по 31.12.2017 становила 339,44 грн, за 2018 рік становила 499,20 грн, за 2019 рік становила 527,52 грн, з 01.01.2020 по 13.03.2020 становила 573,71 грн.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У цій справі, заперечуючи проти позову, відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо непоновлення ОСОБА_1 на посаді.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 12 вересня 2017 року по 06 травня 2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач1 - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (вул. Народного Ополчення, 3, м. Київ, 03151, );

відповідач2 - Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області (вул. Лисенка, 20а, м. Тернопіль, ).

Повне судове рішення складено 12 травня 2020 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.