Справа № 420/282/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 р.м. ОдесаСправа № 420/282/20

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

18.02.2020 року;

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у взятті на облік як внутрішньо переміщену особу; зобов`язати Управління прийняти рішення про взяття ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщену особу, включити його до реєстру внутрішньо переміщених осіб та видати довідку про підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся в Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси із заявою про взяття його на облік як внутрішньо переміщену особу. На підтвердження обставин, що дають право перебування на такому обліку позивач надав вичерпний пакет документів, передбачений чинним законодавством, у тому числі паспорт матері, свідоцтво про смерть батька, свідоцтво про народження. Проте, Управління відмовило у задоволенні його вимог, посилаючись на те, що в останнього відсутній паспорт громадянина України. Зазначені обставини свідчать, що відповідачем не перевірено належним чином подані позивачем матеріали, порушено вимоги законодавства під час вирішення поданої заяви, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом та ставити питання про зобов`язання Управління вчинити ці дії в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 року №1706-VII та постановою Кабінету Міністрів України "Про облік внутрішньо переміщених осіб" від 01.10.2014 року №509 визначено вичерпний перелік підстав для взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, процедуру відповідного звернення особи та перелік матеріалів, необхідних для вирішення цього питання і порядок прийняття уповноваженим органом рішень з приводу таких звернень.

Водночас, оскільки позивачем не підтверджено належними доказами дотримання установленого порядку під час звернення до Управління із вимогами про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу, у тому числі подання відповідачу відповідної заяви разом із вичерпним пакетом документів, а матеріали адміністративної справи не містять даних про прийняття Управлінням відповідного рішення у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції не надано неналежної правової оцінки обставинам справи та помилково не враховано те, що факт звернення позивача в Управління в установленому законом порядку не заперечується відповідачем, а не вирішення питання по зверненню позивача лише свідчить про неправомірність дій суб`єкта владних повноважень. Разом з цим, апелянт вказує, що матеріали справи не містять даних про надсилання позивачу відзиву на адміністративний позов, у зв`язку із чим у суду першої інстанції не виникло обставин для його врахування під час вирішення спору по суті.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради посилається на правильність висновків суду першої інстанції, необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність обставин для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, народився в м. Свердловськ, Луганській області. Мати позивача - ОСОБА_2 (попереднє прізвище - ОСОБА_3 ) зареєстрована по АДРЕСА_1 ., батько - ОСОБА_4 відповідно до даних свідоцтва від 30.09.2008 року Серії НОМЕР_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Свідоцтва від 05.11.2019 року Серії НОМЕР_2 позивач закінчив у 2019 році Одеську вечірню (змінну) загальноосвітню школу №25 ІІ-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області.

29.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся в Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою, в якій просив надати письмову відповідь з обґрунтуванням причин відмови в подачі заяви на отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 року №1706-VII.

Розглянувши вказану заяву, Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у листі від 05.12.2019 року №С-187 повідомило, що відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 року №1706-VII заявник разом із заявою подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

Управління зазначило, що для отримання довідки до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення неповнолітні діти звертаються особисто та подають документ, що посвідчує особу. Разом з цим, відповідно до Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" документом, який посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України та кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.

Управління вказало, що свідоцтво про народження дитини є документом, який не посвідчує особу, а процедура встановлення особи не належить до компетенції структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

З огляду на відсутність у ОСОБА_1 , неповнолітньої дитини, паспорта, Управління повідомило про відсутність підстав для видачі позивачу довідки внутрішньо переміщеної особи.

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, посилаючись на те, що Управління фактично відмовило у взятті на облік як внутрішньо переміщену особу з непередбачених законом підстав, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 року №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України від 20.10.2014 року №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 вказаної статті Закону (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника.

Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України від 20.10.2014 року №1706-VII разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

У передбаченому абзацом третім цієї частини випадку уповноважений орган, визначений частиною третьою цієї статті, зобов`язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, яке підписується керівником цього органу.

Приписами ч. 10 ст. 4 Закону України від 20.10.2014 року №1706-VII визначено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення; 4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

Особа має право звернутися із заявою повторно, якщо у неї з`явилися підстави, визначені у статті 1 цього Закону, або усунуті підстави для відмови у видачі довідки, передбачені цією статтею, чи оскаржити рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до суду.

Разом з цим, з метою обліку внутрішньо переміщених осіб створюється Єдина інформаційна база даних про таких осіб (ч. 1 ст. 4-1 Закону України від 20.10.2014 року №1706-VII).

Наведені положення Закону кореспондуються із приписами постанови Кабінету Міністрів України "Про облік внутрішньо переміщених осіб" від 01.10.2014 року №509.

Отже, чинним законодавством визначені обставини, за яких особа може бути прийнята на облік як внутрішньо переміщена особа, а також порядок звернення таких осіб про взяття на облік та прийняття рішень про задоволення відповідних заяв чи про залишення вказаних вимог без задоволення.

Колегія суддів враховує, що матеріали адміністративної справи містять дані, які свідчать про наявність у позивача підстав, що спричинили його внутрішнє переміщення, а на момент звернення в Управління позивач не досяг повноліття і згідно обставин справи паспорт громадянина України не одержав.

При цьому, колегія суддів враховує, що до переліку документів, які додаються до звернення таких осіб, включені у тому числі документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

Також, згідно матеріалів справи, позивач має свідоцтво про народження, відомості стосовно своїх батьків та місця їх проживання, дані про навчання як у м. Одесі так і на території, на яку розповсюджується збройний конфлікт.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що зміст відповіді Управління не дає підстав для висновків про відсутність звернення позивача з приводу взяття його облік як внутрішньо переміщену особу із доданням наведених матеріалів, а подання заяви не у формі, установленої визначеним порядком, не може бути беззаперечною підставою для залишення таких вимог без задоволення.

З огляду на те, на момент подання заяви позивач вважався неповнолітньою особою, чинне законодавство передбачає альтернативу між документами, які підтверджують особу такого заявника, а подання заяви не установленої форми не може бути беззаперечною підставою для залишення її без задоволення, колегія суддів вважає, що вчинені Управлінням дії не відповідають критерію обґрунтованості і правомірності та відбулись без дотримання гарантій у відповідній сфері правовідносин.

Водночас, оскільки Управління не приймало відповідного рішення за результатом звернення позивача, перевірку матеріалів, які підтверджують обставини внутрішнього переміщення, не здійснило, у тому числі не вирішувало питання про включення позивача до реєстру внутрішньо переміщених осіб, колегія суддів вважає, що належним способом захисту його прав та інтересів є саме висновок суду про зобов`язання відповідача повторно розглянути документи позивача в установленому законом порядку.

Разом з цим, доводи апелянта про подання відповідачем відзиву на апеляційну з порушенням установленого порядку спростовуються матеріалами справи.

Також, колегія суддів зазначає, що згідно із п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 1 Положення про управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого наказом директора департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 31.07.2018 року №219, Управління є територіальним структурним підрозділом департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради без права юридичної особи.

Згідно із п. 3 Положення від 31.07.2018 року №219 основними функціями Управління є, у тому числі, видача довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеним особам; здійснення обліку та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Таким чином, оскільки оспорюване за цим позовом питання належить до функцій Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яке відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України вважається суб`єктом владних повноважень незалежно від того чи є відповідач окремою юридичною особою, колегія суддів не вбачає перешкод у вирішенні справи у зазначеному складі сторін.

Враховуючи те, що під час вирішення спору судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, а також нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 9, 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у вирішенні питання про взяття ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщену особу.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради повторно вирішити питання про взяття ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщену особу з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло