Справа № 460/174/20
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/174/20 пров. № А/857/3557/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмово провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя Нор У.М., м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк на звернення позивача від 28.11.2019 та зобов`язати відповідача надати позивачу відповідь на звернення від 28.11.2019 із врахуванням норм Закону України «Про звернення громадян».

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху в зв`язку із не сплатою судового збору.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року позовну заяву та додані до неї документи повернуто позивачу з підстав передбачених статтею 169 КАС України.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що ним 14.01.2020 подано позовну заяву до суду.

17.01.2020 судом прийнято ухвалу про залишення позовної заяви без руху, зазначено що за п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-УІ від 08.07.2011, він, як учасник бойових дій, не може бути звільнений від сплати судового збору.

07.02.2020 ним подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

11.02.2020 судом повторно прийнято ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

17.02.2020 ним подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

02.03.2020 судом прийнято ухвалу про повернення позовної заяви, як вбачається зі змісту даної ували, що «п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674- VI від 08.07.2011 передбачено, що від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Дана категорія справи не стосується вирішення питань щодо порушень прав учасника бойових дій, а тому позивач не може бути звільнений від сплати судового збору на цій підставі. Наведено позиції Верховного Суду відповідно до висловленої Великою Палатою Верховного Суду від 09.10.2019 по справі №9901/311/19, в якій особа учасник бойових дій звернувся з позовною заявою до Президента України Зеленського В. О.

Разом з тим, в окремій думці у даній справі №9901/311/19 суддя Великої Палати Верховного Суду Пророк В. В., з мотивами Великої Палати Верхового Суду не погодився з огляду на таке.

Приймаючи вказану постанову від 09.10.2019 №9901/311/19 Велика Палата Верховного Суду, діючи як суд апеляційної інстанції, зробила висновок, що позивач звернувся до суду з позовом з приводу оскарження нормативного акта, який не зачіпає порядку, обсягу їх соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту ветеранів війни.

Разом з тим, відповідно до висновку Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 21.03.2018, постановленого за результатами касаційного розгляду справи № 2-3901/08-ц, який неодноразово підтверджений Верховним Судом в інших справах, п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (про звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях учасників бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав) поширюється на учасників бойових дій при їх зверненні до суду у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

Враховуючи вищевикладене суддя Великої Палати Верховного Суду Пророк В.В, вважає, помилковими висловлені мотиви Великої Палати Верховного Суду в постанові від 09.10.2019 №9901/311/19 під час розгляду апеляційної скарги про обмеження застосування п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» виключного розглядом питань пов`язаних з соціальним захистом учасників бойових дій та прирівняних до них осіб відповідно до ст.12 та 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», без вирішення питання про можливість відступу від протилежних висновків Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, висловлених при касаційному розгляді справи.

При цьому, апелянт зазначає, що він не звертався із зверненням, яке не зачіпає порядку, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосується соціального і правового захисту ветеранів війни.

Судом вказано, що в ухвалах про залишення позовної заяви без руху від 17.01.2020 та від 11.02.2020 суд зазначав, що заявлені позовні вимоги щодо розгляду звернення позивача відповідно до Закону України «Про звернення громадян» не зумовлені порушенням відповідачем порядку розгляду звернень саме учасників бойових дій, не стосуються обсягу соціальних гарантій учасників бойових дій, їх соціального і правового захисту.

Однак, звернення від 28.11.2019 подано учасником бойових дій з причин та підстав забезпечення його та членів сім`ї жилою площею, який потребує поліпшення житлових умов, що відповідач всупереч нормативно-правовим актам ігнорує, заявлені позовні вимоги зобов`язального характеру стосуються захисту його прав, як учасника бойових дій, та стосуються обсягу соціального і правового захисту.

Звернення виключно з житлових питань не відповідно до Закону України «Про звернення громадян» не передбачено.

Крім того, апелянт зазначає, що позиція Верховного Суду є неоднозначною із спірного питання, так в ухвалі від 16.07.2018 по справі №817/2419/16 за касаційною скаргою його не звільнено від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-УІ від 08.07.2011, як учасника бойових дій.

Однак, Верховний Суд в ухвалах від 23.05.2019 по справі №569/19058/17, від 02.09.2019 у справі №460/548/19, від 30.01.2020 у справі №460/1684/19 за його касаційними скаргами звільнив його від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011, як учасника бойових дій, з питань здійснення перерахунку пенсії (судовий збір не сплачувався, касаційне провадження відкрито), та з питань розгляду запитів у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації» (судовий збір не сплачувався касаційне провадження відкрито).

Відповідно до приписів ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Разом з тим, п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

При цьому, п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не містить конкретних посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення.

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав про те, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. Роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11.11.1996 (заява №17862/91), «Вєренцов проти України» від 11.04.2013 (заява№ 20372/11).

Висновки аналогічного характеру, щодо звільнення від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011, як учасника бойових дій, надано правовою позицією у постановах Великої Палати Верховного Суду, та Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 800/559/17, від 20.02.2018 у справі №9901/135/18, від 04.04.2018 у справі № 800/550/17, від 10.04.2018 у справі № 9901/377/18, від 11.04.2018 у справі № 800/416/17, від 20.06.2018 у справі №668/14982/14-ц, від 27.06.2018 у справі № 572/2088/17, від 03.07.2018 у справі №813/1887/17, від 04.07.2018 у справі №686/114/16-ц, від 13.03.2019 у справі №9901/870/18, від 13.03.2019 у справі №800/203/17, від 22.03.2019 у справі № 912/4109/16, від 16.10.2019 у справі № 187/1094/17, від 17.10.2019 у справі № 0640/4372/18, від 21.10.2019 у справі №240/5516/19, від 31.10.2019 у справі № 178/1431/16-ц, від 05.11.2019 у справі №607/15692/19, від 13.11.2019 у справі № 761/17654/17, від 15.11.2019 у справі №420/1045/19, від 21.11.2019 у справі №166/942/18, від 25.11.2019 у справі № 580/1617/19, від 26.11.2019 у справі №905/514/19, від 02.12.2019 у справі № 120/1407/19-а, від 02.12.2019 у справі № 264/1072/19, від 16.12.2019 у справі №676/2334/18, від 23.12.2019 у справі № 140/2184/18, від 27.12.2019 у справі №826/6869/18, від 16.01.2020 у справі №580/1942/19, від 22.01.2020 у справі №826/8278/18, від 23.01.2020 у справі №521/10750/19, від 28.01.2020 у справі №2140/1685/18, від 03.02.2020 у справі №755/9323/18, від 27.02.2020 по справі №813/731/18, від 04.03.2020 по справі №415/2135/17, які відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України обов`язкові для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Більше того, однією з основних засад судочинства є забезпечення розгляду справи, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Крім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №800/203/17 зазначено, що позивач звільнений від сплати судового збору, а з огляду на такі обставини, що судові витрати понесені особою на оплату судового збору підлягають поверненню з Державного бюджету України.

В постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 761/17654/17 зазначено, що позивач реалізовував своє конституційне право на звернення. Суд апеляційної інстанції помилково стягнув з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги, не звернувши увагу на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є учасником бойових дій.

В постанові Верховного Суду від 17.10.2019 у справі № 0640/4372/18 зазначено, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для звільнення особи від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як учасника бойових дій.

Аналогічна позиція надана в постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №187/1094/17.

В ухвалі Верховного Суду від 28.01.2020 по справі №2140/1685/18 зазначено, що до касаційної скарги скаржник долучив копію посвідчення, яке підтверджує те, що заявнику надано статус учасника бойових дій. Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Отже, колегія суддів доходить висновку, що заявник звільнений від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги на підставі закону, а тому таке питання не потребує додаткового розгляду та розв`язання Верховним Судом.

В ухвалі Верховного Суду від 03.02.2020 по справі №755/9323/18 зазначено, що відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Тому особа звільнена від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

В постанові Верховного Суду від 27.02.2020 по справі №813/731/18, зазначено, що позивач звільнений від сплати судового збору оскільки є учасником бойових дій, тому у зв`язку з відсутністю судових витрат їх розподіл не проводиться за його касаційною скаргою, а витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги Львівської міської ради покладаються на відповідну міську раду.

В постанові Верховного Суду від 04.03.2020 по справі №415/2135/17, зазначено, що позивач звільнений від сплати судового збору оскільки є учасником бойових дій, тому у зв`язку з відсутністю судових витрат їх розподіл не проводиться.

Крім того, у Рішеннях ЄСПЛ зазначено, що оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу без значного погіршення фінансового становища.

Його фінансове становище найближчим часом не зміниться, при цьому у нього на утриманні багатодітна сім`я, троє дітей до чотирнадцяти років (7, 8, 11).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2019 рік свідчать про відсутність реальних доходів. У 2019 році надано соціальну матеріальну допомогу, як учаснику бойових дій в сумі - 1295, 00 грн.

Належний до сплати за подання позовної заяви до суду судовий збір становить 840 грн 80 коп., що перевищує 5 % розміру річного доходу за попередній календарний рік.

Враховуючи положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Залишаючи позовну заяву без руху і в подальшому повертаючи позовну заяву, з підстав передбачених п.1 ч.4 ст. 169 КАС України суд першої інстанції виходив з того, що позивач безпідставно стверджує про наявність у нього пільги у даній справі відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI, оскільки спір у ній не пов`язаний із захистом прав позивача, що безпосередньо пов`язані із реалізацією ним статусу учасника бойових дій, крім того в останнього відсутні підстави і для звільнення від сплати судового збору.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов виходячи з того, що конструкція пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, в якому йдеться про «справи, пов`язані з порушенням їхніх прав», вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.

При цьому, пункт 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI кореспондується із положеннями статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вважав, що хоча вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом учасника бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами.

Крім того, позивачем не надано належного підтвердження його майнового стану, який би давав підстав для звільнення від справи судового збору.

Проте, колегія судів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Поза увагою суду першої інстанції залишено ту обставину, позивач звернувся із позовом в якому оскаржив бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк на звернення позивача від 28.11.2019 та просив зобов`язати відповідача надати позивачу відповідь на звернення від 28.11.2019 із врахуванням норм Закону України «Про звернення громадян».

Дане звернення стосувалось забезпечення його та членів сім`ї жилим приміщенням, як військовослужбовця, особи що звільнена з військової служби за станом здоров`я, перебуває на квартирному обліку та є учасником бойових дій, тобто пільг встановлених ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 12.05.2015 позивач має статус учасника бойових дій.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що предметом позову є захист прав позивача, що пов`язаний із реалізацією ним статусу, в тому числі і учасника бойових дій, а отже за змістом пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, в останнього наявна пільга встановлена вказаною вище нормою, як в особи що має статус учасника бойових дій.

Враховуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, бо така прийнята з порушенням норм процесуального права, а справу направити до цього ж суду для продовження її розгляду.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року про повернення позовної заяви по справі № 460/174/20 скасувати, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Н. М. Судова-Хомюк
Н. В. Ільчишин