Справа № 569/5708/16-а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 569/5708/16-а пров. № 857/Н-45/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Затолочного В.С. та Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання - Омеляновської Л.В.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017р., прийнятої за результатами розгляду апеляційної скарги Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської обл. на постанову Рівненського міського суду Рівненської обл. від 27.05.2016р. в справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської обл. про визнання відмови протиправною, зобов`язання провести перерахунок пенсії за вислугу років (судді суду апеляційної інстанції: Бучик А.Ю., Капустинський М.М., Шевчук С.М.; час та місце ухвалення постанови апеляційного суду: 03.04.2017р. м.Житомир; дата складання повного тексту постанови суду апеляційної інстанції: 03.04.2017р.), -

В С Т А Н О В И В:

10.05.2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії згідно із Законом України «Про прокуратуру», починаючи з 01.01.2016р. та виходячи із 90 відсотків від заробітної плати в сумі 20763 грн. 82 коп. відповідно до довідки прокуратури Рівненської обл. № 18-110 від 03.03.2016р., без обмеження граничного розміру такої пенсії; зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату йому пенсії згідно із Законом України «Про прокуратуру», починаючи з 01.01.2016р. та виходячи з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати в сумі 20763 грн. 82 коп., згідно довідки прокуратури Рівненської обл. № 18-110 від 03.03.2016р., без обмеження граничного розміру такої пенсії (а.с.2-7).

Постановою Рівненського міського суду Рівненської обл. від 27.05.2016р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне, правонаступником якого є Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської обл., які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії згідно зі Законом України «Про прокуратуру», починаючи з 01.01.2016р. та виходячи із 90 відсотків від заробітної плати у сумі 20763 грн. 82 коп., що значиться в довідці Рівненської обласної прокуратури № 18-110 від 03.03.2016р., без обмеження граничного розміру пенсії; зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії згідно із Законом України «Про прокуратуру», починаючи з 01.01.2016р. та виходячи із 90 відсотків від заробітної плати в сумі 20763 грн. 82 коп., що значиться у довідці Рівненської обласної прокуратури № 18-110 від 03.03.2016р., без обмеження граничного розміру такої пенсії; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.19-23).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017р. апеляційну скаргу Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської обл. задоволено; постанову Рівненського міського суду Рівненської обл. від 27.05.2016р. скасовано, прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову (а.с.174-175).

15.01.2020р. до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017р. у справі № 569/5708/16-а, в якій останній просить скасувати вказане судове рішення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Подану заяву обґрунтовує тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019р. по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» (із змінами), яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів /КМ/ України.

Відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській обл., який є правонаступником Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської обл., скеровано до апеляційного суду відзив на заяву про перегляд судового рішення у зв`язку із виключними обставинами, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.206-208).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313, ч.2 ст.368 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Водночас, апеляційний суд неодноразово відкладав розгляд справи для забезпечення участі заявника (позивача) в судовому засіданні (а.с.230-232, 246-249), однак останнім не вжито будь-яких заходів для участі в розгляді справи, зокрема, не заявлено клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції тощо.

Також рекомендація Ради суддів України (лист № 9рс-186/20 від 16.03.2020р.) не вказує на припинення судами розгляду справи, а лише встановлює особливий режим судів України, який включає в себе, зокрема, розгляд справ в режимі відеоконференції, по можливості здійснення розгляду справи без участі сторін, в порядку письмового провадження, рекомендацію учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін (їх представників). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останніми не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено.

В протилежному випадку відкладення розгляду справи без пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя в умовах карантину може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Розглядаючи заяву про перегляд постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017р. за виключними обставинами, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» передбачено пенсійне забезпечення працівників прокуратури.

Як встановлено під час судового розгляду, починаючи з 27.12.2001р., позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує відповідно до вимог ст.50-1 Закону України № 1789-VII від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) пенсію за вислугу років, виходячи з розрахунку 90 відсотків розміру середньомісячної заробітної плати, визначеного у відповідній довідці прокуратури Рівненської обл.

З органів прокуратури позивач звільнився 04.05.2007р.

На підставі постанови КМ України № 1013 від 09.12.2015р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесенні змін до деяких нормативно-правових актів», з 01.12.2015р. підвищено заробітну плату працівникам органів прокуратури.

27.04.2016р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років, до якої долучив довідку № 18-110 від 03.03.2016р. про суму заробітної плати на посаді начальника відділу прокуратури Рівненської обл., на якій він працював на час звільнення, для проведення відповідного перерахунку розміру пенсії (а.с.8-9).

Листом № 308/10 від 29.04.2016р. пенсійний орган відмовив у проведенні перерахунку пенсії через відсутність правових підстав для такого, покликаючись на п.5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», згідно яких з 01.06.2015р. скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Законом України № 76-VIII від 28.12.2014р. «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та норму ч.18 цієї статті викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України».

15.07.2015р. набув чинності Закон України «Про прокуратуру», згідно Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення Закону України «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (27.04.2016р.) приписи ч.ч.13 та 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність.

Згідно з положеннями ч.20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії КМ України відповідний нормативно-правовий акт не був прийнятий.

Виносячи постанову від 03.04.2017р., Житомирський апеляційний адміністративний суд виходив з того, що оскільки чинним законодавством скасовано право на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв`язку з підвищенням окладів з 01.12.2015р., а КМ України відповідно до ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) пенсійного органу та проведення перерахунку призначеної пенсії не убачається.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за виключними обставинами.

Згідно з ч.5 ст.361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення;

3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Наведена норма процесуального закону встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування цієї Конвенції, в рішенні від 28.11.1999р. у справі «Brumarescu v. Romania» наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтись повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ryabykh v. Russia» від 24.07.2003р.).

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019р. по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України (а.с.216-223).

Відповідно до резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною 2 ст.152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з ст.91 Закону України № 2136-VIII 13.07.2017р. «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України, визнані неконституційними та втратили чинність з 13.12.2019р., тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), що також прямо встановлено згаданим рішенням.

В свою чергу, відповідно до ч.6 ст.361 КАС України при перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За таких обставин, не заперечуючи право позивача на перерахунок пенсії, вказане рішення Конституційного Суду України не може бути застосовано до правовідносин з приводу перерахунку пенсії позивача за період з 01.01.2016р. до 13.12.2019р.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.11.2018р. у справі № 755/4893/18, від 23.01.2019р. у справі № 820/2462/17, від 15.05.2019р. у справі № 640/20317/16-а.

Отже, станом на день звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 27.04.2016р. останній діяв відповідно до вимог чинного законодавства, адже на момент вчинення таких дій норма ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», яка передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України, була чинною.

Оскільки предметом розгляду справи судом апеляційної інстанції були правовідносини, що існували до прийняття рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019р. у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), а постанова апеляційного суду, яку позивач просить переглянути у зв`язку із виключними обставинами, не містила вимог зобов`язального характеру (не було зобов`язано відповідача вчинити дії, у тому числі нарахувати та виплатити, стягнути кошти), оскільки за наслідком апеляційного перегляду в позові позивача було відмовлено, тому є відсутньою передбачена п.1 ч.5 ст.361 КАС України підстава для перегляду рішення суду за виключними обставинами.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Отже, вимоги заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами є безпідставними та необґрунтованими, а тому такі не підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів. За таких обставин колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв`язку із виключними обставинами не підлягає до задоволення, а постанову апеляційного суду належить залишити без змін.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст.310, ч.2 ст.313, ст.ст.321, 329, п.1 ч.5 ст.361, п.1 ч.4 ст.368, ст.369 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами відмовити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017р., прийняту за результатами розгляду апеляційної скарги Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської обл. на постанову Рівненського міського суду Рівненської обл. від 27.05.2016р. в справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської обл. про визнання відмови протиправною, зобов`язання провести перерахунок пенсії за вислугу років, - залишити в силі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. С. Затолочний
В. Я. Макарик

Дата складення повного тексту судового рішення: 06.05.2020р.