Справа № 280/3561/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року Справа № 280/3561/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Киселя Р.В. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства «ХІММЕД-ПОСТАВКА» (вул. Правди, буд. 41, кв. (офіс) 12, м. Запоріжжя, 69035) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «ХІММЕД-ПОСТАВКА» (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач із урахуванням уточнень просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо порядку проведення перевірки позивача як платника податків та оформлення її результатів;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми «Р» від 23.05.2019 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість» на суму 1300700,50 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями на суму 1040556,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 260141,50 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми «Р» від 23.05.2019 № , яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 129706,00 грн.;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань, що стали предметом оскарження акту документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962 за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, відповідачем було складено Акт перевірки від 20.05.2019 № 293/08-01-14-01/36305962 та прийнято відносно позивача два податкових повідомлення-рішення, а саме: 1) податкове повідомлення-рішення відповідача форми «Р» від 23.05.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість» на суму 1300700,50 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями на суму 1040556,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 260141,50 грн.; 2) податкове повідомлення-рішення відповідача форми «Р» від 23.05.2019 № , яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 129706,00 грн.

Позивач вважає оскаржувані дії відповідача щодо порядку проведення перевірки та прийняті за її результатами податкові повідомлення-рішення протиправними, оскільки відповідно до податкового законодавства після отримання акту у платника податків є 10 робочих днів на подання своїх заперечень та/або додаткових документів, і лише після цього контролюючий орган, на думку позивача, має право приймати податкові повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що Акт перевірки від 20.05.2019 № 293/08-01-14-01/36305962 він отримав лише 26.06.2019. Натомість, оскаржувані податкові-повідомлення рішення були прийняті відповідачем вже на третій день після направлення акту перевірки, а саме 23.05.2019. Тому, на думку позивача, контролюючий орган неправомірно позбавив його законного права на подання заперечень на акт перевірки. Крім того, в уточненій позовній заяві позивач з посиланням на положення Податкового кодексу України (далі ПК України) обстоює позицію, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті на підстав висновків, викладених в Акті перевірки від 20.05.2019 № 293/08-01-14-01/36305962, також є незаконними та підлягають скасуванню. З огляду на викладені обставини, представник позивача просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 29.07.2019 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

22.08.2019 від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.09.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче засідання на 26.09.2019.

На стадії підготовчого провадження представником відповідача було подано два відзиви на позов (зокрема, на первинну позовну заяву відзив від 19.09.2019 № б/н, на уточнену позовну заяву відзив від 04.11.2019 № б/н), відповідь на відзив та низку письмових пояснень, в яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки первісно контролюючий орган провів документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 та, відповідно, склав Акт перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962. Позивач не погодився з висновками даного акту та подав письмові заперечення. Як зазначає представник відповідача, при поданні вказаних заперечень позивачем не надавались зауваження щодо викладеного в Акті перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962 порушення. Натомість, саме в межах розгляду наданих позивачем заперечень і була проведена перевірка позивача з питань, що стали предметом оскарження акту перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962. За результатами проведеної позапланової перевірки були складені висновки, а також направлена позивачу рекомендованим листом відповідь на заперечення від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10. Як зазначив представник відповідача, на підставі висновків, викладених в акті перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962 та в акті перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10, були складені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, як це передбачено п. 86.8 ст. 86 ПК України.

Щодо безпосередньо виявлених порушень податкового законодавства представник відповідача зазначив, що результати порівняння зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних та розрахунків коригування, задекларованих позивачем показників в деклараціях з ПДВ засвідчують факт заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ по взаємовідносинах з ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» на загальну суму 1033065,00 грн. Також, має місце реєстрація позивачем податкової накладної по взаємовідносинам з АТ «ЗФЗ» на суму ПДВ 7500,00 грн., по якій не включено по податкових зобов`язань декларації за листопад 2017 року. Як наголосив представник відповідача, при поданні заперечень зауваження щодо викладеного в акті перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962 з зазначеного питання позивачем не надавались. Таким чином, на переконання контролюючого органу, позивач у порушення п. 187.1 ст. 187, п. 192.1 ст. 192, п. 192.3 ст. 192 ПК України занизив податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 1040566,00 грн., у зв`язку з чим оскаржувані дії та податкові повідомлення-рішення відповідача є правомірними. З огляду на викладені обставини, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2019 підготовче засідання було відкладено на 23.10.2019.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.10.2019 провадження у справі було зупинено до 12.11.2019, підготовче засідання призначено на 12.11.2019.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.11.2019 провадження у справі поновлено.

12.11.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем на підставі акту перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962 з питань, що викладені у запереченнях (вх.№ 33669/10 від 19.04.2019) на акт перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962. Відтак, у позивача, на думку його представника, було 10 робочих днів на подання своїх заперечень та/або додаткових документів, і вже після цього контролюючий орган мав право прийняти оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Натомість, позивач їх прийняв на третій день після направлення позивачу акту перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10, чим об`єктивно порушив вимоги п. 86.7 ст. 87 ПК України. Представник позивача наголосив, що порушення порядку розгляду заперечень свідчить про відсутність у відповідача компетенції на прийняття податкових повідомлень-рішень форми «Р» від 23.05.2019 № та форми «Р» від 23.05.2019 № .

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.11.2019 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 28.11.2019.

28.11.2019 Запорізький окружний адміністративний суд оголосив перерву у судовому засіданні до 11.12.2019.

11.12.2019 представником позивача до суду були подані письмові пояснення, зміст яких зводиться до того, що при проведенні оскаржуваної перевірки відповідачем були перевищені межі перевірки, визначені ст. 78 ПК України. Зокрема, в матеріалах справи наявні заперечення на акт перевірки від 01.03.20190 № 115/08-01-14-01/36305962, в яких обстоюється позиція щодо неправомірності висновків відповідача відносно безтоварності господарських операцій. Питання, перевірені в акті від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10, не порушувались, а тому відповідач не мав права повторно проводити перевірку з цих питань. Також, у письмових поясненнях від 10.12.2019 представник позивача наголосив на відсутності можливості подати заперечення на Акт перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10, а також на тому, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були винесені виключно на підставі вказаного акту, про що зазначено безпосередньо в їх змісті. Щодо суті протиправності нарахування податкових зобов`язань в дати, зазначені в Акті перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10, представник позивача наголосив, що досліджувані податкові накладні подавались позивачем у встановлений строк на реєстрацію в ЄРПН, однак за всіма цими податковими накладними реєстрація була заблокована.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.12.2019 провадження у справі було зупинено до 14.01.2020, судове засідання призначено на 14.01.2020.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.01.2020 провадження у справі поновлено.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.01.2020 провадження у справі було зупинено до 10.02.2020, судове засідання призначено на 10.02.2020.

22.01.2020 представником відповідача до суду були подані письмові пояснення, в яких відображено, що перевірка вказаних під час документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань, що стали предметом оскарження акту перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962 за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 не проводилась і не могла проводитись, оскільки вказана позапланова перевірка здійснювалась лише з питань, викладених в запереченнях підприємства. Зокрема, в п. 3.1.2 Акту перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10 зазначено, що «…При поданні заперечень зауваження щодо викладеного в акті планової виїзної документальної перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962 з зазначеного питання позивачем не надавались…».

Також, представник відповідача з посиланням на п. 86.7 ст. 86 ПК України у поясненнях зазначив, що проведеною документальною позаплановою виїзною перевіркою позивача «з питань, що стали предметом оскарження акту перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962», оформленою актом перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10, з`ясовано та викладено обставини, що були предметом заперечення на акт планової виїзної документальної перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962. Представник відповідача зауважив, що у встановлений п. 86.8 ст. 86 ПК України строк відповідачем були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення та у подальшому направлені позивачу засобами поштового зв`язку. Також, в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях форми «Р» від 23.05.2019 № та форми «Р» від 23.05.2019 № , як зауважує представник відповідача, зазначені як номер та дата акту планової, так і акту позапланової перевірки в рамках заперечень. У свою чергу, суть питання полягає саме у факті ненарахування позивачем податкових зобов`язань з ПДВ.

10.02.2020 Запорізький окружний адміністративний суд поновив провадження у справі.

10.02.2020 від відповідача до суду надійшло клопотання про заміну первинного відповідача на Головне управління ДПС у Запорізькій області, в обґрунтування якого посилається на те, що повноваження та функції відповідача перейшли з 29.08.2019 до Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Запорізькій області про заміну відповідача.

До суду надійшли клопотання представників позивача та відповідача про розгляд справи у порядку письмового провадження.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступні обставини.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача зареєстровано як юридичну особу 15.12.2008 (т.1, а.с.10-13). Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 16.09.2014.

До видів діяльності позивача за КВЕД-2010 належать: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами (45.11); оптова торгівля фармацевтичними товарами 46.46; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (46.73); оптова торгівля хімічними продуктами (основний) (46.75); неспеціалізована оптова торгівля (46.90); інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (52.29) (т.1, а.с.10-11).

З 07.05.2019 по 13.05.2019 відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань, що стали предметом оскарження акту документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962 за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 (далі Перевірка). За результатами перевірки уповноваженими особами відповідача було складено Акт перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10 (т.1, а.с.18-48).

Перевіркою встановлено такі порушення:

1) п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємства на загальну суму 24152,00 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 24152,00 грн.;

2) п. 187.1 ст. 187, п. 192.1 ст. 192, п. 192.3 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду на загальну суму 1067402,00 грн., у тому числі по періодам: жовтень 2015 року на суму 19454,00 грн., листопад 2015 року на суму 7382,00 грн., вересень 2017 року на суму 62591,00 грн., листопад 2017 року на суму 684618,00 грн., грудень 2017 року на суму 170835,00 грн., січень 2018 року на суму 121806,00 грн., лютий 2018 року на суму 716,00 грн., та встановлено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по періодам: вересень 2015 року на суму 26836,00 грн., жовтень 2015 року на суму 7382,00 грн., вересень 2017 року на суму 375,00 грн., жовтень 2017 року на суму 82586,00 грн., листопад 2017 року на суму 129706,00 грн. (т.1, а.с.47).

На підставі Акту перевірки відповідачем було прийнято два податкових повідомлення-рішення, а саме:

1) податкове повідомлення-рішення відповідача форми «Р» від 23.05.2019 № (далі перше податкове повідомлення-рішення, т.1, а.с.14), яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість» на суму 1300700,50 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями на суму 1040556,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 260141,50 грн.;

2) податкове повідомлення-рішення відповідача форми «Р» від 23.05.2019 № (далі друге податкове повідомлення-рішення, т.1, а.с.16), яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 129706,00 грн.

Оцінюючи правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить із такого.

Позивач як юридична особа є платником податку на прибуток, податку на додану вартість, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, єдиного соціального внеску (т.1, а.с.125).

У період з 01.01.2015 по 30.09.2018 позивач мав господарські взаємовідносини, зокрема з ПП «АВЕРС» (Договір від 01.03.2017 № 17/8), ТОВ «ЛЮДМИЛА» (Договір від 29.12.2017 № 1201), ТОВ «ОМЕГА» (Договір від 08.01.2018 № 080101), ПП «СУЗІР`Я» (Договір від 01.09.2017 № 09-1) (т.1,а.с.126). У досліджуваний проміжок часу позивачем були задекларовані податкові зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 8308666,00 грн. (т.1, а.с.25).

01.11.2017 позивач здійснив відвантаження ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» товару (флокулянту Brenntaflor A 3305H) на суму 4258800,00 грн. з ПДВ. За фактом відвантаження була складена податкова накладна від 01.11.2017 № 42 на відповідну суму. Реєстрація податкової накладної від 01.11.2017 № 42 була здійснена 05.02.2018 після подачі позивачем до ДФС роз`яснень та підтверджуючих документів.

Оплата по даному відвантаженню була проведена в 07.12.2017 у сумі 2400000,00 грн. та 14.12.2017 в сумі 1858800,00 грн. відповідно. На дату оплати позивачем були складені акти коригування ціни: від 07.12.2017 на суму 124686,38 грн., від 14.12.2017 на суму 20347,81 грн.

ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» оплатив поставлений товар 08.02.2018 та 15.02.2018 відповідно до актів коригування. У червні 2018 року на підставі листа ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» про перегляд курсів валют між сторонами були складені акти коригування із зменшенням вартості відвантаженого товару, а саме: від 22.06.2018 № 9 в сумі «-124 686,38 грн.», від 20.06.2018 № 7 в сумі «-62 913,23 грн.». На підставі зазначених актів коригування та податкових накладних були складені розрахунки коригування на відповідні суми (т.1, а.с.27).

30.11.2017 позивач здійснив відвантаження ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» товару (флокулянту Brenntaflor A 3305H) на суму 236412,00 грн. з ПДВ. За фактом відвантаження була складена податкова накладна від 30.11.2017 № 33 на суму ПДВ 297306,36 грн., в т.ч. ПДВ 49551,06 грн. До даної податкової накладної сторонами був складений розрахунок коригування від 05.06.2018 № 1 на суму «-60 894,00 грн.». Оплата по даному відвантаженню була проведена в 05.01.2018. На дату оплати був складений акт коригування ціни на суму 19364,40 грн., у тому числі ПДВ 3227,40 грн. Оплата по зазначеному акту була проведена 09.08.2018. До акту коригування та податкової накладної був складений розрахунок коригування від 05.01.2018 № 9. Також, 26.06.2018 позивач склав розрахунок коригування № 7 на суму ПДВ 0 грн. в результаті зміни кількості та номенклатури товару.

Зокрема, позивач по взаємовідносинам з ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 24.01.2018 № 15, від 28.12.2017 № 36, від 12.12.2017 № 35, від 01.12.2017 № 34, від 30.11.2017 № 33, від 01.11.2017 № 42, від 06.10.2017 № 26, від 18.09.2017 № 24, від 05.09.2017 № 20, від 04.09.2017 № 22, від 04.09.2017 № 23, від 03.08.2017 № 18, від 03.07.2017 № 10, від 18.05.2017 № 9, від 23.03.2017 № 1, від 25.10.2016 № 33, від 19.10.2015 № 3, від 16.09.2015 № 2. Загальна сума ПДВ становила 4401371,00 грн.

Також, як було встановлено контролюючим органом, по взаємовідносинам з ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» в ЄРПН зареєстровані розрахунки коригування до зазначених вище податкових накладних, перелік яких наведений на сторінці 11 акту перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10. Сума коригування податкового зобов`язання та податкового кредиту склала 281842,00 грн. (т.1 , а.с.29).

Проведене контролюючим органом порівняння зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних та розрахунків коригування та задекларованих позивачем показників в деклараціях з ПДВ засвідчило, що позивач занизив податкові зобов`язання з ПДВ по взаємовідносинам з ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» на загальну суму 1033065,00 грн., в т.ч. по періодам: вересень 2017 року на суму ПДВ 62966,00 грн., жовтень 2017 року на суму ПДВ 82211,00 грн., листопад 2017 року на суму ПДВ 724238,00 грн., грудень 2017 року на суму ПДВ 41129,00 грн., січень 2018 року на суму ПДВ 121806,00 грн., лютий 2018 року на суму ПДВ 716,00 грн.

Також, позивачем було зареєстровано в ЄРПН податкову накладну від 22.11.2017 № 32 по взаємовідносинам з АТ «ЗФЗ» на суму ПДВ 7500,00 грн., яка не була включена до податкових зобов`язань декларації 2017 року (т.1, а.с.30).

Отже, загальна сума встановленого відповідачем заниженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість становить 1040566,00 грн. (сума ПДВ по взаємовідносинам з ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» 1033065,00 грн., сума ПДВ по взаємовідносинам з АТ «ЗФЗ» 7500,00 грн.).

Окрім іншого, позивач як платник ПДВ за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 здійснював декларування вказаного податку у сумі 198783,00 грн. Зокрема, у досліджуваному проміжку часу позивач задекларував:

від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду: за вересень 2015 року в сумі 105775,00 грн., за жовтень 2015 року в сумі 7382,00 грн.;

від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду: за січень 2016 року в сумі 10801,00 грн., лютий 2016 року в сумі 52579,00 грн., квітень 2016 року в сумі 39568,00 грн., травень 2018 року в сумі 93994,00 грн., червень 2016 року в сумі 20795,00 грн., липень 2016 року в сумі 49495,00 грн., серпень 2016 року в сумі 25860,00 грн., вересень 2016 року в сумі 25062,00 грн., жовтень 2016 року в сумі 10550,00 грн., листопад 2016 року 8616,00 грн., грудень 2016 року в сумі 4247,00 грн., січень 2017 року в сумі 1545,00 грн., лютий 2017 року в сумі 84289 грн., березень 2017 року в сумі 329436,00 грн., квітень 2017 року в сумі 305668,00 грн., травень 2017 року в сумі 275934,00 грн., червень 2017 року в сумі 270050,00 грн., вересень 2017 року в сумі 375,00 грн., жовтень 2017 року в сумі 122415,00 грн., листопад 2017 року в сумі 129706,00 грн., червень 2018 року в сумі 41610,00 грн., липень 2018 року в сумі 41752,00 грн., серпень 2018 року сумі 41907,00 грн., вересень 2018 року в сумі 42141,00 грн. (т.1, а.с.46).

У періоді, за який проводилась перевірка, позивач не декларував суми податку на додану вартість, що підлягали бюджетному відшкодуванню.

Як вбачається із податкових декларацій з податку на додану вартість від 20.10.2015 № , від 19.11.2015 № , від 18.10.2017 № , від 14.11.2017 № , від 19.12.2017 № (т.1, а.с.97-122), внаслідок порушень податкового законодавства, які є ідентичними тим, що стали передумовою заниження позивачем суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість» на суму 1040556,00 грн., позивач допустив завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по періодам: вересень 2015 року на суму 26836,00 грн., жовтень 2015 року на суму 7382,00 грн., вересень 2017 року на суму 375,00 грн., жовтень 2017 року на суму 82586,00 грн., листопад 2017 року на суму 129706,00 грн. Причини встановлених відповідачем порушень податкового законодавства з боку позивача є ідентичними тим, що стали передумовою заниження суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість» на суму 1040556,00 грн. (т.1, а.с.46).

Оцінюючи правомірність визначення відповідачем суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість» на суму 1300700,50 грн., а також зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 129706,00 грн., суд виходить із такого.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених ст. 216 ЦК України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному ст. 50 ПК України.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень ПК України.

За приписами п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст. 134 ПК України з урахуванням положень цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Необхідно зазначити, що особливості визначення бази оподаткування в окремих випадках (порядок коригування податкових зобов`язань та податкового кредиту), регламентовані законодавцем у ст. 192 ПК України.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Складені платником податку розрахунки коригування до податкових накладних, складених до 1 лютого 2015 року, розрахунки коригування до податкових накладних, які не підлягали наданню отримувачу (покупцю) - платнику податку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальником (продавцем). Зазначене не поширюється на розрахунки коригування, що передбачають зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику (зменшення податкового зобов`язання постачальника та податкового кредиту отримувача), складені після 1 липня 2015 року до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року на отримувача (покупця) - платника податку, які підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних отримувачем (покупцем) товарів/послуг.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Згідно з п. 192.3 ст. 192 ПК України результат перерахунку податкових зобов`язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За приписами п. 198.1 ст. 198 даного нормативно-правового акту До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 ПК України.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до пп. 191.1.2 п. 191.1 ст. 191 ПК України оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.

Пунктами 200.1, 200.2, 200.4 ст. 201 ПК України, встановлено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200--1.3 ст. 200--1 ПК України;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200--1.3 ст. 200--1 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Судом встановлено, що уповноважені особи відповідача у період з 07.05.2019 по 13.05.2019 провели документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань, що стали предметом оскарження акту документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962 за період з 01.01.2015 по 30.09.2018. Як вбачається із складеного за результатами перевірки Акту від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10 (т.1, а.с.18-48), у досліджуваному періоді позивач поставляв власну продукцію, зокрема ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ». Зокрема, 01.11.2017 була здійснена поставка флокулянту Brenntaflor A 3305H) на суму 4258800,00 грн. з ПДВ, про що складена податкова накладна від 01.11.2017 № 42. Оплата по даному відвантаженню була здійснена у розмірі 4258800,00 двома операціями (07.12.2017 у сумі 2400000,00 грн., 14.12.2017 у сумі 1858800,00 грн.). На дату оплати позивач склав акти коригування ціни: від 07.12.2017 на суму 124686,38 грн., від 14.12.2017 на суму 20347,81 грн. Саме з урахуванням ціни за наслідками здійсненого коригування ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» оплатив позивачу постановлений товар.

Наступну поставку товару позивач здійснив 30.11.2017, під час як відвантажив ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» флокулянт Brenntaflor A 3305H) на суму 236412,00 грн. з ПДВ. За фактом відвантаження була складена податкова накладна від 30.11.2017 № 33 на суму ПДВ 297306,36 грн., в т.ч. ПДВ 49551,06 грн. Оплата по даному відвантаженню була проведена в 05.01.2018. До даної податкової накладної сторони склали два розрахунки, а саме: 1) розрахунок коригування від 05.06.2018 № 1 на суму «-60894,00 грн.»; 2) розрахунок коригування від 26.06.2018 № 7 на суму ПДВ 0 грн. в результаті зміни кількості та номенклатури товару.

Як вбачається з Акту перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10, позивач по взаємовідносинам з ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» зареєстрував в ЄРПН низку податкових накладних, складених у період з вересня 2015 року по січень 2018 року, загальна сума ПДВ за якими становила 4401371,00 грн. (податкові накладні від 24.01.2018 № 15, від 28.12.2017 № 36, від 12.12.2017 № 35, від 01.12.2017 № 34, від 30.11.2017 № 33, від 01.11.2017 № 42, від 06.10.2017 № 26, від 18.09.2017 № 24, від 05.09.2017 № 20, від 04.09.2017 № 22, від 04.09.2017 № 23, від 03.08.2017 № 18, від 03.07.2017 № 10, від 18.05.2017 № 9, від 23.03.2017 № 1, від 25.10.2016 № 33, від 19.10.2015 № 3, від 16.09.2015 № 2). Здійснена у подальшому та відображена позивачем у податковому обліку сума коригування податкового зобов`язання та податкового кредиту склала 281842,00 грн. (т.1 , а.с.29).

За результатами перевірки, висновки якої позивач вважає недостовірними, відповідач дійшов висновку, що позивач занизив податкові зобов`язання з ПДВ по взаємовідносинам з ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» на загальну суму 1033065,00 грн., в т.ч. по періодам: вересень 2017 року на суму ПДВ 62966,00 грн., жовтень 2017 року на суму ПДВ 82211,00 грн., листопад 2017 року на суму ПДВ 724238,00 грн., грудень 2017 року на суму ПДВ 41129,00 грн., січень 2018 року на суму ПДВ 121806,00 грн., лютий 2018 року на суму ПДВ 716,00 грн., а також зареєстрував в ЄРПН податкову накладну від 22.11.2017 № 32 по взаємовідносинам з АТ «ЗФЗ» на суму ПДВ 7500,00 грн., по якій не включено до податкових зобов`язань декларації 2017 року (т.1, а.с.30). Відповідний висновок ґрунтується на результатах здійсненого контролюючим органом порівняння зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних та розрахунків коригування та задекларованих позивачем показників в деклараціях з ПДВ.

Суд також з`ясував, що у період з 01.01.2015 по 30.09.2018 позивачем як платником ПДВ у встановленому законом порядку були подані податкові декларації з податку на додану вартість від 20.10.2015 № , від 19.11.2015 № , від 18.10.2017 № , від 14.11.2017 № , від 19.12.2017 № , копії яких наявні у матеріалах справи (т.1, а.с.97-122), в яких позивач декларував, зокрема від`ємне значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (т.1, а.с.46). Поряд із цим, як вбачається з Акту перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10, позивач не відображав у наведених вище податкових деклараціях суми податку на додану вартість, що підлягали бюджетному відшкодуванню.

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що правова позиція позивача щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень фактично ґрунтуються на двох ключових аргументах:

1) твердженні позивача про порушення контролюючим органом його законного права на подання заперечень на Акт перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10;

2) твердженні про дотримання ним правил ведення бухгалтерського та податкового обліку, нарахування і порядку сплати податків та обов`язкових платежів.

Відтак, висновок суду щодо правомірності визначення відповідачем суми грошового зобов`язання з ПДВ на суму 1300700,50 грн. та зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 129706,00 грн. об`єктивно буде залежати від з`ясування зазначених обставин.

Вирішуючи перше порушене вище питання, суд вважає за необхідне звернутись до п. 86.8 ст.86 ПК України, згідно з яким податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акту перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 ПК України, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акту перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 ПК України, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акту перевірки та/або додаткових документів протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Отже, безумовно вбачається, що наявність заперечень платника податків до акту перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 ПК України, є достатньою підставою для прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень.

Суд виходить із того, що у даному випадку проведена відповідачем у період з 07.05.2019 по 13.05.2019 документальна позапланова виїзна перевірка є наслідком поданих позивачем 19.04.2019 Заперечень на Акт перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962 (т.2, а.с.6-17). Такий висновок випливає з безпосередньої назви Акту перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10 та узгоджується з положеннями його першого розділу, в якому чітко зазначено, що «…позапланова виїзна документальна перевірка ПП «ХІММЕД-ПОСТАВКА» проведена з питань, що викладені в запереченнях від 19.04.2019 (вх. № 33669/10) на акт документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962 з 01.01.2015 по 30.09.2018…».

У свою чергу, твердження позивача про те, що при проведенні позапланової документальної перевірки контролюючий орган протиправно не надав йому можливість висловити письмові заперечення на Акт перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки податковим законодавством не регламентований обов`язок відповідача забезпечувати платнику податків десятиденний робочий строк для подання платником податків заперечень на Акт перевірки, складений за результатами призначеної та проведеної у порядку реагування перевірки на попередньо подані таким платником заперечення. Відтак, посилання позивача на п. 78.1 та п. 78.8 ПК України суд оцінює як помилкові та безпідставні.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що з`ясування питань, вказаних у Акті перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962, не могло бути здійснене відповідачем під час досліджуваної позапланової виїзної перевірки, оскільки вона проводилась виключно з питань, викладених у Запереченнях на Акт перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962, що були подані позивачем 19.04.2019. При цьому, при поданні даних заперечень зауваження щодо викладеного в Акті перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962 досліджуваного питання позивач так і не надавав. Належних та достатніх доказів іншого представник позивача не надав.

Позицію позивача стосовно того, що в першому та другому оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях є лише посилання на Акт перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10, суд також оцінює як невмотивоване, адже їх безпосередній зміст має посилання як на номер та дату акту планової перевірки від 01.03.2019 № 115/08-01-14-01/36305962, так і на номер та дату акту позапланової перевірки від 20.05.2019 № 29332/10/08-01-14-01-10.

Викладені вище обставини, на переконання суду, свідчать про правомірність дій відповідача щодо порядку проведення перевірки позивача як платника податків та оформлення її результатів.

Вирішуючи друге порушене вище питання (стосовно дотримання позивачем правил ведення бухгалтерського та податкового обліку, нарахування і порядку сплати податків та обов`язкових платежів), суд виходить із того, що зміст інкримінованих відповідачем порушень податкового законодавства полягає у протиправному не нарахуванні позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість. Ані позовна заява, ані подальші письмові пояснення, окрім нормативного цитування приписів ПК України, не містять фактологічної аргументації хибності висновків відповідача у відповідній частині. Відповідний спосіб захисту прав платника податків був засвідчений представником позивача у підготовчому та судовому засіданнях. Натомість, відповідач, на переконання суду, нормативно та документально довів факт заниження позивачем податкового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 1040556,00 грн. та протиправного завищення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 129706,00 грн. Таким чином, суд вважає обґрунтованими висновки відповідача у відповідній частині.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що позивач не надав достатніх та переконливих доказів на підтвердження протиправності оскаржуваних дій відповідача щодо порядку проведення перевірки позивача як платника податків та оформлення її результатів, а також першого та другого податкового повідомлень-рішень.

У свою чергу, відповідачем, на переконання суду, доведено правомірність оскаржуваних дій та податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим, а такому у його задоволенні слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд не підлягає задоволенню, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 139, 143, 241 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Приватного підприємства «ХІММЕД-ПОСТАВКА» (вул. Правди, буд. 41, кв. (офіс) 12, м. Запоріжжя, 69035) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст.295 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Суддя Р.В. Кисіль