Справа № 200/3662/20-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 р. Справа№200/3662/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа без самостійних вимог на предмет позову Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 24 березня 2020 року ВП№60885913, -

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2020 року шляхом надсилання поштою позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа без самостійних вимог на предмет позову Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 24 березня 2020 року ВП№60885913.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ним 26 березня 2020 року отримано постанову від 24 березня 2020 ВП №60885913 «Про повернення виконавчого документа стягувачу»; супровідний лист; оригінал виконавчого листа №200/5740/19-а, виданий Донецьким окружним адміністративним судом. З постанови від 24 березня 2020 року ВП №60885913 вбачається, що виконавчий лист №200/5740/19-а було повернуто стягувачу.

Вважає, що виконавчий документ повернуто з порушенням чинного законодавства України, а виконавче провадження підлягає поновленню.

Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 24 березня 2020 року ВП№60885913.

Відповідач, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.

З огляду на наведене, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин судом кваліфіковано як визнання позову (ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Третя особа у своєму відзиві зазначила, що з метою фактичного добровільного виконання рішення суду, після набрання рішенням законної сили управлінням, до відкриття виконавчого провадження по справі №200/5740/19-а, було відновлено ОСОБА_1 нарахування пенсії з спірний період, тобто з 01 травня 2018 року - 31 жовтня 2018 року. З жовтня 2019 року, виплата пенсії проводиться щомісячно. Нарахована сума коштів за рішенням суду становить 30 156 грн. 60 коп.

Проте, виплата пенсії за період травень 2018 року - вересень 2018 року облікована управлінням та буде здійснена у відповідності до постанови КМУ від 08.06.2016 № 637 від 05.11.2014 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 788 на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, за окремим фінансуванням на означені цілі. Вважає правомірною, та такою, що відповідає нормам діючого законодавства постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 24 березня 2020 року у ВП № 60885913, винесену на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки є поважна причина невиплати та заборона звертати стягнення на спецрахунки Пенсійного фонду. Просить суд відмовити у задоволенні позову /а.с.43-45/.

Ухвалою суду від 06 квітня 2020 року відкрито провадження та призначено розгляд справи на 15 квітня 2020 року о 12год.30хв./а.с.12-13/.

У зв`язку із невиконанням ухвали суду від 06 квітня 2020 року, судом було відкладено розгляд справи до 29 квітня 2020 року та витребувано матеріали виконавчого провадження ВП № 60885913/а.с.19/.

16 квітня 2020 року на адресу суду засобами електронного зв`язку відповідачем надіслано заяву про розгляд справи без його участі /а.с.24-25/.

16 квітня 2020 року на адресу суду надійшла заява третьої особи про розгляд справи без участі представника третьої особи/а.с.35-36/.

28 квітня 2020 року на адресу суду надійшла заява третьої особи про розгляд справи без участі представника третьої особи та відзив на позовну заяву/а.с.41,43-45/.

Позивач, представник відповідача, представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи суду не надали.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатен здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатен здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Третя особа, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (код ЄДРПОУ 4171861) є суб`єктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ) щодо невиплати заборгованості по пенсії ОСОБА_1 за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року включно. Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ) здійснити виплату заборгованості з пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року включно.

19 серпня 2019 року вищевказане рішення набрало законної сили.

28 жовтня 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист/а.с.7/.

16 грудня 2019року Центральним відділом державної виконавчої служби у м. Маріуполі Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження.

20 січня 2020 року за вих. №1313/34-1/19 до відділу надійшов лист від Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому боржник повідомляє, що відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5740/19-а, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 відновлено нарахування пенсії. Розмір нарахованої заборгованості становить 30156,60грн. Виплату пенсії за жовтень 2018 року у сумі 6031,32грн здійснено у листопаді 2019 року./а.с.28-29/.

24 березня 2020 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_2 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу /а.с.6/.

Підставою для повернення виконавчого листа стало те тим, що рішення суду виконано в частині поновлення нарахування пенсії, з посиланням на пункт 9 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження"

Позивач, не погоджуючись із прийнятою постановою про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №60885913, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність своєї постанови, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно статті 1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 129-1 Конституції України cудове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" .

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції Закону України яка була чинною на дату прийняття спірної постанови, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 9 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Підставою для застосування вказаної правової норми відповідач зазначає Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі", затверджене постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485 (далі - Положення).

Аналіз Положення дозволяє суду дійти висновку, що, по-перше, Положення не є законом, по-друге, Положенням не встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника (територіального управління Пенсійного фонду України), у разі відсутності у нього іншого майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій, що виключає можливість виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5740/19-а.

В спірній постанові відповідач посилається на виконання Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області рішення суду в частині поновлення нарахування пенсії.

Дане твердження не відповідає фактичним обставинам. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5740/19-а Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зобов`язано здійснити виплату заборгованості з пенсії ОСОБА_1 за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року включно.

Проте, як повідомляє Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області в листі від 20 січня 2020 року за вих. №1313/34-1/19 ОСОБА_1 відновлено нарахування пенсії. Розмір нарахованої заборгованості становить 30156,60грн. Виплату пенсії за жовтень 2018 року у сумі 6031,32грн здійснено у листопаді 2019 року.

Суд звертає увагу на те, що положення статті 387 КАС України на яку посилався відповідач у спірній постанові не регулює питання щодо встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Стаття 387 КАС України регулює питання щодо форми та змісту заяви про відновлення втраченого судового провадження.

Отже, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 24 березня 2020 року є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 6 квітня 2020 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору у розмірі 840,80грн до ухвалення судового рішення.

Нормами частини другої статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на що суд присуджує на користь державного бюджету з Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) судовий збір в розмірі 840,80грн.

Згідно з частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до п.п.2 п.9 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про Закону України «Про виконавче провадження», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Грецька, 19, м. Маріуполь, 87515, ), третя особа без самостійних вимог на предмет позову Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Зелінського, 27а, м. Маріуполь, 87548, ) про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 24 березня 2020 року ВП№60885913 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 24 березня 2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №60885913.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840,80 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 29 квітня 2020 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 травня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов