Справа № 766/4036/20
Суддя: Булах Є. М.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/4036/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретар Головчина А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції України (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3,), інспектора роти № 74 , батальйону № 72 Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта Садкинського Святослава Анатолійовича (місце знаходження: м. Одеса, вул.. Корольова, 5), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позивача:

06 березня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора роти № 74 , батальйону № 72 Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта Садкинського Святослава Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому позивач просить скасувати постанову №638110 від 27.02.2020 року щодо правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позиція позивача:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 27.02.2020 року о 02:00 год. ночі слідуючи до міста Одеси, проїздив повз пост поліції при в`їзді у місто по лівій смузі руху, так як дорожнє покриття правої смуги знаходилося в значних вибоїнах, ямах та буграх, що загрожувало технічному стану автомобіля та безпеці руху.

Позивач вказує, що рухаючись по лівій смузі не перевищував швидкості, та не створював небезпеку водіям інших транспортних засобів, так як в момент руху будь-які транспортні засоби були відсутні, але ОСОБА_1 зупинив інспектор УПП ДПП Одеської області лейтенант поліції Садкинський С.А.. Пояснення позивача щодо причин руху по лівій смузі через неналежне покриття правої смуги дороги, інспектором до уваги не були прийняті, та було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підтвердження означених фактів щодо стану дорожнього покриття біля посту поліції при в`їзді у місто Одеса позивачем додано фото з камер спостереження посту поліції.

З підстав зазначеного просить суд скасувати постанову серії ДПО18 №638110 від 27.02.2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.03.2020 року позовну заяву залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160-161 КАС України, встановлено 5-денний строк на усунення недоліків.

07.04.2020 року від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 21.04.2020 року, оскільки відповідно до наказу Херсонського міського суду Херсонської області суддя Булах Є.М. з 30.03.2020 року по 17.04.2020 року перебувала у відпустці.

У заяві про виправлення недоліків, позивач, зокрема, зазначив належного відповідача/співвідповідача по справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.04.2020 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідачам визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

29.04.2020 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву направлений представником Департаменту патрульної поліції О.М. Нагнибіда, а 30.04.2020 року на електронну адресу суду надіслано диск з відео файлом «video_2020_04_28_14-53-26».

Позивач у судову засідання, що призначалось на 30.04.2020р. не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про відкладення судового засідання на іншу дату. До заяви долучив виписку з правил дорожнього руху.

Представники відповідачів в судові засідання 30.04.2020 року та 06.05.2020 року не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Заяв про розгляд справи без участі або про неможливість розгляду справи у разі їх неявки до суду не надходило.

У час призначений до розгляду справи позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Додатково вказав, що у відзиві відповідача зазначено ст. 11 п. 5 ПДР, однак у постанові №638110 інспектор поліції вказав ст. 11 п. 2, що позивач вважає грубим порушенням. Просив суд врахувати, що за порушення ст. 11 п. 2 та п. 5 ПДР передбачено усне попередження.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 5 ст. 205 КАС України визначено, що у разі неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта(ч.9 ст. 205 КАС України).

З урахуванням положень ст.205 КАС України, та наявних в матеріалах справи доказів належного повідомлення осіб, що не прибули у судове засідання та відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні без участі сторін.

Обставини встановлені судом.

27 лютого 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

У постанові серії ДПО18 №638110 від 27.02.2020 року, що винесена відносно позивача, зазначено, що 27.02.2020 року близько 02 год. 02 хв. В м. Одеса вул. Старокиївське шосе 23 км. 1/1, водій керуючи транспортним засобом TOYOTA RAV4 д.н.з НОМЕР_2 , на дорозі які мають дві і більше смуг в одному напрямку, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, чим порушив п.п. 11.2 ПДР України. Та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

З письмових пояснень позивача долучених до постанови серії ДПО18 №638110 від 27.02.2020 року, вбачається, що він рухався по лівій смузі у зв`язку з жахливим станом дороги, а саме: ями, шифер та видавлена колія вантажними автомобілями, що змусило позивача рухатися по лівій смузі задля уникнення технічних поломок свого автомобіля. Жодних перепон та аварійних ситуацій не створював.

З позовної заяви вбачається, що позивач, не згоден з вказаною постановою, оскільки дорожнє покриття правої смуги знаходилося в значних вибоїнах, ямах та буграх, що загрожувало технічному стану автомобіля та безпеці руху. Позивач вказує, що рухаючись по лівій смузі не перевищував швидкості, та не створював небезпеку руху водіям інших транспортних засобів, так як у той час будь-які транспортні засоби були відсутні.

З поданого представником Департаменту патрульної поліції відзиву встановлюється, що 27.02.2020 року, знаходячись на службі, під час патрулювання та нагляду за дорожнім рухом поліцейський 4-ї роти 2-го батальйону полку УПП в Одеській області ДПП Саджінський С.А. виявив порушення Правил дорожнього руху (далі - ПДР) водієм автомобіля «ТОYОТА RАV4» н/з НОМЕР_2 , під керуванням (як пізніше стало відомо) гр. ОСОБА_1 , який приблизно о 02:02 год. в м. Одеса, шосе Старокиївське, 23 1/1, керував транспортним засобом у крайній лівій смузі на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, при вільній крайній правій смузі, без необхідності повороту або розвороту, чим порушив п.11.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Факт руху позивачем на транспортному засобі «ТОYОТА RAV4» нз НОМЕР_2 у крайній лівій смузі підтверджується відеозаписом з відеокамер розташованих на стаціонарному посту «Центроліт» (файл - video_2020-04-28_14-53-26, час 02:02:44 сек., додається на компакт-диску). На відеозаписі видно дату та час здійснення правопорушення, що повністю співпадає з датою та часом у винесеній постанові. Після цього позивач був зупинений працівниками поліції для з`ясування причин такого діяння та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення його до відповідальності.

Крім того, у позовній заяві позивач не заперечує факт скоєння ним адміністративного правопорушення. Щодо міркувань позивача, з приводу неналежного дорожнього покриття, то з наданих позивачем доказів, які підтверджували би його позицію, неможливо встановити чи насправді дорожнє покриття є непридатним та загрожує технічному стану автомобіля та безпеці руху. Будь-яких інших доказів за даним фактом, позивач не надав. Вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення доведено в повній мірі та ним не оспорюється.

Представник вважає, що інспектором під час розгляду цієї справи, надалась належна оцінка доказам і він за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалось на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та діючи у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за якою накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу. Вказує, що постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та уповноваженою на те особою, є законною та обґрунтованою, а відтак підстав для її скасування та задоволення позову немає. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Викладаючи свою позицію у відзиві, представник Департаменту патрульної поліції нормативно обґрунтовував свої заперечення посилаючись на Правила дорожнього руху України п.1.3, 1.5., п.8.4., ст. ст. 71, 72, 122, 222, 252, 256, 258, 285, 291, КУпАП, ст.ст. 23, 62, Закону України «Про національну поліцію», Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395 зареєстрованого в МЮУ 10.11.2015р. за №1408/27853, Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. № 5-рп/2015.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, в тому числі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами п. 11.2 ПДР України визначено, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Згідно п. 11.5 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Приписами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і відповідно процедури розгляду адміністративної справи за цим фактом, відповідачем надано диск з відеозаписом «video_2020-04-28_14-53-26», з яких вбачається, що автомобіль марки «ТОYОТА RAV4» д.н.з. НОМЕР_2 , 27.02.2020 року о 02 год. 02 хв. рухався у крайній лівій смузі на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку.

Також в оскаржуваній постанові серії ДПО18 №638110 від 27.02.2020 наявні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис - відео з нагрудної камери S/N001630, який представником відповідача до відзиву не долучено.

З відеозапису, дослідженого судом під час розгляду даної справи, встановлено, що він фіксує момент проїзду автомобіля позивача перед інспектором патрульної поліції у крайній лівій смузі для руху, що підтверджує обставини справи зазначені у оскаржуваній постанові.

Також, дослідженням вказаного відеозапису встановлено рух одного легкового автомобіля, що підтверджує доводи позивача про те, що водій під час руху у крайній лівій смузі не створював небезпеку водіям інших транспортних засобів

Разом з тим, відеозапис не відображає зупинку автомобіля, процедуру повідомлення інспектором позивачу суті вчиненого правопорушення, роз`яснення прав, перевірки документів і складання постанови про адміністративне правопорушення.

Надаючи оцінку обставинам, зафіксованим дослідженим судом відеозаписом, суд приходить до висновку, що відеозапис стану дороги, наданий відповідачем, не спростовує твердження позивача про те, що він об`їжджав перешкоду - пошкодження дорожнього покриття на правій смузі для руху, оскільки з відеозапису встановлюється, що права смуга має пошкоджене дорожнє покриття у вигляді ям та вибоїн, що у тому числі підтверджується і наданим позивачем фото з камер спостереження.

Докази належного стану дорожнього покриття на момент вчинення правопорушення відповідачем суду не надано.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про відсутність беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, і відповідно доказів того, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на зазначене, суд вважає що оскаржувана постанова не є обґрунтованою та правомірною.

Крім того, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що факт скоєння адміністративного правопорушення не заперечується позивачем, у зв`язку із чим визнає факт скоєного правопорушення.

Суд вважає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності, оскільки з`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його з урахуванням усіх істотних аспектів у справі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованості прийнятого ним рішення та правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції України (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3,), інспектора роти № 74 , батальйону № 72 Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта Садкинського Святослава Анатолійовича (місце знаходження: м. Одеса, вул.. Корольова, 5), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 №638110 від 27.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 450,00 грн..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Дата складання повного тексту рішення 06.05.2020 року.

Суддя: Є.М. Булах