Справа № 320/5745/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року м. Київ № 320/5745/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРНІ-ЛАНИ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАРНІ-ЛАНИ" (далі - ТОВ "ГАРНІ-ЛАНИ", позивач) з позовом до Головного упавління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.12.2019) просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Київській області щодо внесення до інформаційних баз даних ДФС Результатів опрацювання зібраної податкової інформації № 11/10-36-14-12/42039758 від 07.02.2019 щодо ТОВ «ГАРНІ-ЛАНИ» () за звітний період декларування ПДВ за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з покупцями та постачальниками за період з 01.01.2018 по 31.12.2018;

- зобов`язати Головне управління ДФС в Київській області виключити з інформаційних баз даних ДФС Результатів опрацювання зібраної податкової інформації № 11/10-36-14-12/42039758 від 07.02.2019 щодо ТОВ «ГАРНІ-ЛАНИ» () за звітний період декларування ПДВ за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з покупцями та постачальниками за період з 01.01.2018 по 31.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані дії відповідача щодо складання та внесення до баз даних ДФС узагальненої податкової інформації від 07.02.2019 № 11/10-36-14-12/42039758 вчинені без дотримання вимог податкового законодавства, а тому порушують його права та інтереси. При цьому, як зазначає позивач, за наслідками своїх дій відповідач не приймав податкового повідомлення-рішення, яке б платник податків міг би оскаржити, тому позивач не має іншого способу захисту порушених, на його думку, прав та інтересів окрім як оскаржувати дії податкового органу, які мають самостійне правове значення. Зокрема, як зазначає позивач, наведені у податковій інформації висновки щодо неможливості підтвердити факт реального здійснення господарських відносин ТОВ "Гарні-Лани" із платниками податків контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за січень-грудень 2018 року можуть бути зроблені відповідачем лише за наслідками наявності у відповідача відповідних доказів, отриманих виключно у встановлений законом спосіб.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 17.12.2019.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому податковий орган вказує, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, оскільки відповідач діяв у межах та спосіб, передбачений чинним законодавством. Посилаючись на статтю 74 Податкового кодексу України відповідач зазначив, що податкова інформація та результати її опрацювання використовується для виконання покладених на подаковий орган функцій та завдань.

У судове засідання представники сторін не з`явились. Позивач та відповідач були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується даними наявних у матеріалах справи доказами.

Від позивача до суду надійшло клопотання від 10.12.2019 про здійснення судового розгляду даної справи за відсутності представника позивача.

На підставі ст.ст. 194, 205 КАС України суд протокольною ухвалою вирішив здійснювати подальший розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що у липні 2019 року позивачу стало відомо про складання ГУ ДФС у Київській області відносно ТОВ "ГАРНІ-ЛАНИ" податкової інформації, яка оформлена у вигляді документа "Результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ «ГАРНІ-ЛАНИ» () за звітний період декларування ПДВ за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з покупцями та постачальниками за період з 01.01.2018 по 31.12.2018" № 11/10-36-14-12/42039758 від 07.02.2019 (далі - податкова інформація).

У вступній частині податкової інформації зазначено, що вона є результатом опрацювання відповідно до пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України податкової інформації, зібраної згідно статей 72, 73 Податкового кодексу України, в тому числі, яка зберігається в інформаційних базах контролюючих органів (ІС «Податковий блок», Архів електронної звітності (ЄРПН), підсистема 2.19 АС «Аудит» та ін.)

У пункті 5.1. податкової інформації зазначено, що за результатами проведеного аналізу не можливо підтвердити факт реального здійснення господарських відносин ТОВ "ГАРНІ-ЛАНИ" із платниками податків контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період з 01.01.2018 по 31.12.2018.

Крім того, зі змісту податкової інформації вбачається, що зареєтрована узагальнена податкоа інформація було внесена відповідачем до баз даних ДФС.

На переконання позивача податкова інформація № 11/10-36-14-12/42039758 від 07.02.2019 не відповідає дійсності, оскільки у ході її складення відповідачем не досліджено первинні документи позивача за спірний період, вона не містить посилання на жодні судові рішення щодо контрагентів позивача, в яких було б доведено "нереальність господарських операцій" або недійсність відповідних правочинів, у відповідача відсутні підстави стверджувати про безтоварність господарських операцій на підставі дослідження самих лише податкових декларацій та інформації з баз даних ДФС.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Виходячи із завдань адміністративного судочинства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної чи юридичної особи прав, свобод та законних інтересів останніх з боку суб`єкта владних повноважень.

Конституційним Судом України у Рішенні від 01.12.2004 у справі №1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) розтлумачено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України, треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

Як вбачається зі змісту пункта 1.2. податкової інформації, вона складена відповідачем з причин неможливості вручення позивачу запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження, про що зазначено у пункті 4.2.1. Узагальненої податкової інформації.

Згідно п. 1.4.5. розділу 1 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів ДФС при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, Затверджених наказом ДФСУ від 31.07.2014 р. № 22 підрозділ органу ДФС, який здійснює (очолює) перевірку та встановив неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням, протягом 2-ох робочих днів з дня, наступного за днем складання цього акта, доповідною запискою повідомляє про це керівника (його заступника або уповноважену особу) органу ДФС та передає запит на встановлення місцезнаходження платника податків до оперативного підрозділу відповідного територіального органу ДФС за основним місцем обліку платника податків. Запит на встановлення місцезнаходження платника податків складається за формою, передбаченою додатком 8 до Методичних рекомендацій.

Водночас, надані податковим органом матеріали не містять запиту на встановлення місцезнаходження позивача, складеного відповідачем у відповідності до вимог Методичних рекомендацій.

Відповідачем також не підтверджено неможливість вручення позивачу запиту від 27.12.2018 № 25941/10/10-36-14-12 "Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень), оскільки ані в податковій інформації, ані у додатках до відзиву на позовну заяву відповідач не зазначає про такі докази та не надає доказів надіслання та неможливості вручення такого запиту позивачу.

Щодо висновків відповідача у пункті 5.1. податкової інформації відносно того, що за результатами проведеного аналізу не можливо підтвердити факт реального здійснення господарських відносин ТОВ "ГАРНІ-ЛАНИ" із платниками податків контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, суд зазначає наступне.

Стаття 204 ЦК України визначає презумпцію правомірності правочину.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з цими засадами припускається, що юридична особа може, реалізуючи своє право свободи договору, вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов`язків будь-які правомірні дії.

При цьому, закон не вимагає пряму вказівку на правомірність дій в акті цивільного законодавства: достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені.

Наведені висновки щодо не можливості підтвердити факт реального здійснення господарських відносин ТОВ "ГАРНІ-ЛАНИ" із платниками податків контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за січень-груудень 2018 року можуть бути зроблені відповідачем лише за наслідками наявності у відповідача відповідних доказів, отриманих виключно у встановлений законом спосіб.

Натомість, Результати опрацювання зібраної податкової інформації № 11/10-36-14-12/42039758 від 07.02.2019 щодо ТОВ «ГАРНІ-ЛАНИ» () за звітний період декларування ПДВ за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з покупцями та постачальниками за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 таких доказів не містять, як не містять жодних судових рішень щодо контрагентів позивача, в яких було б доведено «нереальність господарських операцій» або недійсність відповідних правочинів.

При цьому, зі змісту податкової інформації вбачається, що відповідачем надано оцінку правомірності здійснення господарських відносин позивача у розрізі контрагентів без дослідження первинної бухгалтерської документації, і здійснено фактичний збір аналітичної податкової інформації щодо позивача.

Отже, враховуючи висновки викладені у зазначеній податковій інформації та оцінку з боку податкового органу господарської діяльності позивача як протиправної, суд зазначає, що це призводить до невизнання прав платника податків, які випливають з правовідносин з його контрагентами та податковими органами, а отже породжує спірність, правову невизначеність як у відносинах між сторонами договорів, так і у податкових правовідносинах. Таким чином, суд вважає, що йдеться про реальні дії, що відбулися і безпосередньо порушують, права та інтереси позивача та це не є припущенням про порушення цих прав та інтересів у майбутньому.

Згідно з ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Отже, дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок здійснення заходів податкового контролю, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження даних податкового обліку платників податків, які не створюють для платника податків самостійного юридичного наслідку.

Наведене відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом України в постанові від 10.11.2015 у справі №21-2479а15, в постанові від 17.11.2015 у справі №21-2944а15, в постанові від 17.11.2015 у справі №21-1852а15.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення фіскальним органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються контролюючим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку.

Суд зауважує, що відповідно до наведених положень Податкового кодексу України документування результатів перевірки платника податків фіскальний орган здійснює виключно у формі акта (якщо за результатами перевірки встановлені порушення) або довідки (якщо за наслідками перевірки порушень не встановлено).

Іншого порядку документування контролюючими органами результатів своєї діяльності щодо здійснення податкового контролю чинним законодавством не передбачено.

У постанові від 17.11.2015 р. у справі № 21-2944а15 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Отже, судом встановлено, що податкова інформація отримана з порушенням вимог Податкового кодексу України, а дії відповідача щодо складання узагальненої податкової інформації підлягають визнанню протиправними, отже позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача вилучити з бази даних «Податковий блок» зазначену узагальнену податкову інформацію є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій..

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 1921, 00 грн. (квитанція від 15.11.2019).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у сумі 1921, 00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Київській області щодо внесення до інформаційних баз даних ДФС Результатів опрацювання зібраної податкової інформації № 11/10-36-14-12/42039758 від 07.02.2019 щодо ТОВ «ГАРНІ-ЛАНИ» () за звітний період декларування ПДВ за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з покупцями та постачальниками за період з 01.01.2018 по 31.12.2018;

Зобов`язати Головне управління ДФС у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а, ідентифікаційний код 39393260) виключити з інформаційних баз даних ДФС Результатів опрацювання зібраної податкової інформації № 11/10-36-14-12/42039758 від 07.02.2019 щодо ТОВ «ГАРНІ-ЛАНИ» (; 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 14, офіс 219) за звітний період декларування ПДВ за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з покупцями та постачальниками за період з 01.01.2018 по 31.12.2018.

Стягнути на користь ТОВ «ГАРНІ-ЛАНИ» (; 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 14, офіс 219) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а, ідентифікаційний код 39393260) судові витрати в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.