Справа № 160/1542/20
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

05 травня 2020 року Справа 160/1542/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 14.04.2020 року в справі №160/1542/20, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 р. по справі №160/1542/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Ворохтянське лісове господарство» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.07.2019 року стосовно відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 2 га, що розташована за межами с.Яблуниця Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради;

- зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.07.2019 року стосовно відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 2 га, що розташована за межами с.Яблуниця Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради.

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено;

- присуджено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (вул.Академіка Сахарова, буд.34-А, м.Івано-Франківськ, 76014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 420,40 грн.

До суду 27.04.2020 року через електронний суд від позивача надійшла заява, в якій вона просить встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (боржника) - Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (76014, м.Івано-Франківськ, вул.Академіка Сахарова, буд.34-А, ідентифікаційний код юридичної особи 39767437) подати звіт про виконання судового рішення у справі №160/1542/20 від 14 квітня 2020 року, встановити місячний строк для цього, з моменту набрання згаданим рішенням законної сили.

Вказана заява мотивована тим, що за відсутності своєчасно встановленого судового контролю за виконанням судового рішення відповідач може ігнорувати обов`язковість виконання судового рішення по справах №420/1665/19 та 420/1639/19 та, за аналогією, у цій справі №160/1542/20 без будь-яких побоювань щодо застосування до нього санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У рішенні Верховного суду від 03.05.2018 року по справі № 805/402/18 (провадження № Пз/9901/20/18) зазначено, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі №806/2143/15 звертає увагу, що норма статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувана шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Суд звертає увагу, що рішення по даній справі станом на день звернення позивача із даною заявою не набрало законної сили та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачем отримано копію судового рішення по даній справі тільки 30.04.2020 року, а отже відповідач, відповідно до ст.295 КАС України, має час для оскарження рішення в апеляційному порядку.

Крім того, судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для його (рішення) виконання і позивачем звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення не надано жодних доказів на підтвердження обставин.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 14.04.2020 року по справі № 160/1542/20.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.243, 248, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 14.04.2020 року в справі №160/1542/20 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали відповідно до вимог ст.295 КАС України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя К.С. Кучма