Справа № 1.380.2019.006976
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006976
У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

30 квітня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Тур Т.О.,

за участі представників:

позивача Алексеєнака А.А.,

відповідача Піскун А.Й.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаторгсвіт» до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 09.12.2019 року №1111 в частині п.1, а саме: Шевченківській районній адміністрації: 1.1. Демонтувати тимчасову споруду на просп.В.Чорновола, 57. Термін: невідкладно. 1.2. Виконати протиаварійні роботи з відновлення комунікаційних мереж на просп.В.Чорновола, 57. Термін: невідкладно.

Ухвалою судді від 15.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що спірне рішення є актом індивідуальної дії, який не містить загальнообов`язкових правил поведінки, передбачає індивідуалізовані приписи щодо обмеження здійснення господарської діяльності суб`єкта господарювання, а, отже, адресоване одній особі, не регулює певний вид суспільних відносин і вичерпує свою дію після його реалізації. Таким чином, вважає, що між позивачем і виконавчим комітетом Львівської міської ради немає публічно-правового спору (у розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України) щодо рішення, яке оскаржується; відповідач стосовно позивача не здійснює публічно-владні управлінські функції, а тому юрисдикція адміністративного суду на ці відносини не поширюється. Крім того, зазначила, що позивачем при зверненні до суду не обґрунтовано у чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів у зв`язку із прийняттям виконавчим комітетом Львівської міської ради рішення про проведення невідкладних протиаварійних робіт на просп.Чорновола, 57. З огляду на викладене, просить задовольнити клопотання та закрити провадження справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України.

В підготовчому засіданні представник відповідача зазначене клопотання підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому та наданих суду поясненнях.

Від представника позивача надійшло заперечення на клопотання представника відповідача, в якому посилається на те, що у спірних правовідносинах виконавчий комітет Львівської міської ради діяв як орган владних повноважень щодо контролю за благоустроєм населених пунктів, оскільки реалізовував відповідні функції держави. Відтак, вважає, що справу слід розглядати за правилами адміністративного судочинства. З урахуванням викладеного, просить відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача.

В підготовчому засіданні представник позивача заперечив щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, просив відмовити в його задоволенні.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися ця справа, суд враховує наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому, серед іншого, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 цього ж Кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, де суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність суб`єкта владних повноважень як сторони у спірних правовідносинах та виконання ним у цих правовідносинах управлінських функцій.

Законом України «Про благоустрій населених пунктів» визначено правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Згідно зі ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

За приписами ст.12 Закон України «Про благоустрій населених пунктів», суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила включають, зокрема, порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

Частиною 1 ст.40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Таким чином, Закон України «Про благоустрій населених пунктів» наділяє повноваженнями міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів.

У розумінні вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів» дії з демонтажу елементів благоустрою є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту (демонтаж - це роботи щодо відновлення об`єкту благоустрою території).

А тому, суд вважає, що відповідач - виконавчий комітет Львівської міської ради наділений контролюючими повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста, приймає рішення про демонтаж та вживає заходи із демонтажу елементів благоустрою.

Дії органів у сфері благоустрою населеного пункту здійснюються ними як суб`єктами владних повноважень та у чітко визначеному порядку, зокрема виноситься припис з вимогою про усунення порушень, у випадку подальшого невиконання якого приймається рішення про демонтаж.

Вказані дії є публічно-правовими, тому, як наслідок, звернення до суду з метою їх оскарження зумовлено існуванням між сторонами такого спору правовідносин публічно-правового характеру й повинно розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Отже, приймаючи оскаржуване рішення №1111 від 09.12.2019 року в частині демонтажу тимчасової споруди на просп .В.Чорновола, 57, що належить на праві власності ТОВ «Мегаторгсвіт», виконавчий комітет Львівської міської ради діяв на виконання покладених на нього владних управлінських функцій, визначених Законом України «Про благоустрій населених пунктів».

Між тим, як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 року (справа №914/1092/18), рішення суб`єкта владних повноважень щодо демонтажу самочинно встановлених тимчасових споруд у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога щодо демонтажу самочинно встановлених тимчасових споруд - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами вчинення відповідних дій у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Предметом спору у цій справі є рішення відповідача про проведення невідкладних протиаварійних робіт на просп.В.Чорновола, 57, зокрема - демонтажу тимчасової споруди. Така вимога (демонтаж будівлі) стосується здійснення контролю за станом благоустрою території міста Львів, забезпечення в ньому чистоти і порядку, усунення порушень, допущених, за твердженням відповідача, позивачем. Земельна ділянка при цьому не є предметом спору у справі; вимога про захист права власності на землю не заявлялась. Зазначений спір не є спором про право власності позивача на об`єкт нерухомого майна, оскільки не позбавляє його права володіння, користування та розпорядження останнім, і позивачем не заявлено вимог про захист права власності способами, встановленими для захисту права власності.

Викладене у сукупності дає підстави для висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, а відтак, у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.238, 239, 243, 248, 250, 256, 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання представника відповідача, Виконавчого комітету Львівської міської ради, про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту судового рішення складено в одному примірнику 04.05.2020 року.