Справа № 226/1153/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року справа №226/1153/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 р. (у повному обсязі складена 25 березня 2020 року у м. Слов`янськ) у справі № 226/1153/16-а (головуючий І інстанції суддя Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про оскарження рішення і зобов`язання вчинити певні дії,,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у липні 2016 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати рішення від 22.06.2016 року про відмову в перерахунку пенсії протиправним та скасувати це рішення; зобов`язати відповідача провести перерахунок його пенсії на підставі документів, наданих ним за заявою до Управління від 10.06.2016 року та довідки від 02.06.2016 року № 18-57-1040 про нову суму його заробітної плати та інших виплат і зобов`язати відповідача прийняти рішення про перерахунок йому пенсії на підставі цих документів у розмірі 90% від отриманих виплат, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01 січня 2016 року; вирішити питання судових витрат (а.с. 3-5).

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 27.09.2016 відмовлено в задоволенні адміністративного позову (а.с. 60-64).

У постанові Димитровського міського суду Донецької області від 27.09.2016 зазначено, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Димитрові з 18 вересня 2002 року, отримуючи пенсію на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Розмір пенсії позивача становить 90% від посадового окладу з урахуванням надбавок, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

10 червня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому раніше пенсії з урахуванням заробітної плати працівників прокуратури на час звернення, але рішенням від 17 червня 2016 року № 139484 у перерахунку пенсії позивачу відмовлено на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Димитровський міський суд Донецької області у постанові від 27.09.2016 зазначив, що «Пенсійне забезпечення працівників прокуратури, станом на час спірних правовідносин, регулюється правилами статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Згідно частин тринадцятої, двадцятої цієї норми, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Проте, Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

За таких обставин, враховуючи вищевказані норми, суд приходить до висновку, що з 15.07.2015 року законодавчо встановлені підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовані, у зв`язку з чим підстав для такого перерахунку немає».

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 зазначена постанова суду першої інстанції залишена без змін (а.с. 95-99).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 листопада 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою позивача на вищезазначені судові рішення.

Постановою Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 226/1153/16-а відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 листопада 2016 року у зв`язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції ст. 50-1 Закону України № 1789 (а.с. 155-157).

У січні 2020 року позивач звернувся до Димитровського міського суду Донецької області із заявою про перегляд постанови Димитровського міського суду Донецької області від 27.09.2016 у справі № 226/1153/16-а за виключними обставинами.

В обґрунтування необхідності перегляду рішення суду за виключними обставинами заявник зазначив, що суд, відмовляючи в задоволені позовних вимог, виходив з того, що в Законі України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII відсутня норма, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько - слідчих працівників.

За ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а на дату звернення позивача до пенсійного органу (відповідача у справі) з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не прийнято порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Заявник вказує, що Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 в справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Цим рішенням Конституційний Суд України встановив, що частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції. На думку заявника, його право на перерахунок пенсії підтверджене Конституційним Судом України, що дає йому підстави для перегляду судового рішення за виключними обставинами.

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 16.01.2020 справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами передано до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року у справі № 226/1153/16-а у задоволенні заяви відмовлено (а.с. 196-198).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та переглянути постанову Димитровського міського суду Донецької області від 27 вересня 2016 року4 за виключними обставинами, за результатами її перегляду скасувати та винести нову постанову, яким задовольнити позовні вимоги (а.с. 201-205).

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що висновки суду суперечать положенням ст. 361, ч.ч. 1, 5 КАС України, згідно яких за виключними обставинами переглядаються судові рішення, які набрали законної сили в разі, коли встановлена Конституційним Судом України неконституційність навіть окремого положення правового акту, застосованого при цьому судом при вирішенні справи, якщо рішення суду не виконане. Посилається на рішення Верховного Суду у справі № 812/1266/17 та № 808/1628/18.

Згідно ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку доводам заяви, обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною 6 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Димитровський міський суд Донецької області у постанові від 27.09.2016, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зазначив, що «Пенсійне забезпечення працівників прокуратури, станом на час спірних правовідносин, регулюється правилами статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Згідно частин тринадцятої, двадцятої цієї норми, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Проте, Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

За таких обставин, враховуючи вищевказані норми, суд приходить до висновку, що з 15.07.2015 року законодавчо встановлені підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовані, у зв`язку з чим підстав для такого перерахунку немає».

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 в справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19):

1. Визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

2. Положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3. Установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

4. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Статтею 152 Конституції України визначено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Закон України Про Конституційний Суд України визначає порядок організації та діяльності Конституційного Суду України, статус суддів Конституційного Суду України, підстави і порядок звернення до нього, процедуру розгляду ним справ і виконання його рішень.

За унормуванням статті 91 Закону України Про Конституційний Суд України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на такі факти.

Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII був прийнятий 14 жовтня 2014 року і в п. 1 Розділу ХП Прикінцеві положення було визначено: 1. Цей Закон набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування, крім пункту 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділу XIII цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон № 1697-VII набрав чинності 15.07.2015 року.

Саме в первинній редакції частина 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" була викладена наступним чином: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Ще до набрання чинності закону було прийнято закон № 76, яким частину 20 було викладено в редакції, яка і стала підставою для звернення до Конституційного Суду щодо її неконституційності.

Тобто, на час звернення позивача в суд з позовною заявою частина 20 ст. 86 Закону № 1697-VII діяла в зміненій редакції.

Спірні правовідносини між сторонами виникли щодо неперерахунку пенсії позивачу у червні 2016 року.

За таких обставин, рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття вказаного Рішення Конституційного Суду України, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Існування стану порушення прав, свобод чи інтересів позивача після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 може бути підставою для звернення до суду з відповідним позовом задля їх захисту, однак такі обставини в жодному разі не можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами, оскільки спірні правовідносини в такий період часу не були предметом судового розгляду.

Така правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду 28 січня 2020 року у справі № 826/8279/16 і у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами визнана неконституційним і втрачає чинність саме з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного Рішення, а саме з 13 грудня 2019 року.

Крім того, за положенням статті 97 Закону України Про Конституційний Суд України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII, суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 встановлено порядок виконання, а саме, що частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню саме з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, наявність Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 в справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) не змінює правового регулювання спірних правовідносин на час їх виникнення та розгляду в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, отже, не доводить факту допущення судом помилки при розгляді справи.

Таким чином, станом на дату ухвалення постанови Димитровського міського суду Донецької області від 27.09.2016, частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не визнана неконституційним та була чинною в редакції, застосованій судом першої інстанції.

Позивач може реалізувати передбачене частиною 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII право саме після 13 грудня 2019 року.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Наведене відповідає практиці застосування Верховним Судом приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України (постанова від 17.12.2019 у справі № 808/2492/18, постанова від 19.11.2018 у справі №755/4893/18 (755/18431/15-а) та ухвала від 23.01.2019 у справі № 820/2462/17).

Посилання апелянта на рішення Верховного Суду у справах № № 812/1266/17 та 808/1628/18 є недоречними, оскільки обставини у даних справах не є тотожними справі № 226/1153/16-а.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 р. у справі № 226/1153/16-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне судове рішення складено 6 травня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко