Справа № 200/14059/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

04 травня 2020 р. Справа №200/14059/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 )

до першого відповідача - Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місце знаходження: вул. Зелінського, вул. 27а, м. Маріуполь, Донецька область; )

другого відповідача - Міністерства юстиції України (місце знаходження: вул. Городецького, вул. 13, м. Київ, Київська область; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України (місце знаходження: вул. Бастіонна, вул. 6, м. Київ, Київська область; )

про визнання дій протиправним, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

04 грудня 2019 року на адресу суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Міністерства Юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України про:

- визнання протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області по невиконанню судового рішення № 805/4738/18-а від 25.09.2018 року;

- стягнення з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 збитків, завданих Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі недоотриманої суми пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.12.2018 року у розмірі 102 679,44 грн.;

- стягнення з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 збитків у розмірі недоотриманої компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 року по 31.12.2018 року у зв`язку із порушенням строків їх виплати, завдані Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області в сумі 12 435,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з листопада 2014 року позивач перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, проте пенсійним фондом не виплачено позивачу заборгованість з виплати пенсії з 01.04.2017 року по 31.12.2018 року.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року по справі 805/4738/18-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з дня припинення її виплати.Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, і сплатити заборгованість по ній з дня припинення її виплати.

На виконання рішення суду видано виконавчий лист 14 грудня 2018 року та державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 58007461.

У січні 2019 року позивачу було поновлено виплату пенсії, але тільки з січня 2019 року. Пенсію за період з 01.04.2017 року по 31.12.2018 року управлінням позивачу нараховано, проте не виплачено.

У зв`язку з не виконанням судового рішення, позивач звернулась до Міністерства юстиції України та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Листом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 03.06.2019 року позивачу було повідомлено, що з січня 2019 року виплата пенсії проводиться щомісячно. Нарахована сума коштів за рішенням суду за період з 01.04.2017 року по 31.12.2018 року становить 102 679,44 грн. Також вказано, що заборгованість обліковується та буде виплачена після прийняття окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України відповідно до постанови № 365.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернулась до суду з цім адміністративним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року клопотання першого відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження - задоволено. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, продовжено строк проведення підготовчого засідання на 30 днів, призначено підготовче засідання на 04 березня 2020 року.

04 березня 2020 року відкладено підготовче засідання на 18 березня 2020 року.

17 березня 2020 року відкладено підготовче засідання з 18 березня 2020 року на 06 квітня 2020 року.

06 квітня 2020 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27 квітня 2020 року.

Сторони до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вказаних приписів процесуального законодавства, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження 27 квітня 2020 року.

Судом отримано відзив від Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, згідно з яким відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивач не позбавлений права на отримання пенсії, проте відповідно до Постанови №637 борг за минулий період позивачу не виплачено.

До суду надійшов відзив на позов від Міністерства юстиції України, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач вказує на те, що є неналежним відповідачем по справі оскільки позивачем не оскаржуються будь-які рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України.

Від Державної казначейської служби України будь-яких пояснень щодо позову або відзиву до суду не надходили.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року по справі №805/4738/18-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з дня припинення її виплати.

Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, і сплатити заборгованість по ній з дня припинення її виплати.

В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року позивачу 14 грудня 2018 року видано виконавчий лист №805/4738/18-а.

08 січня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58007461.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини) ( ч.1.ст.1 Цивільний кодекс України).

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Адміністративне судочинство здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, зокрема щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг (п.3 ч.6 ст. 12 КАС України).

Суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

В даних правовідносинах публічно-правовий спір між сторонами судом вирішено в межах розгляду справи №805/4738/18-а за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльность та зобов`язання вчинити певні дії.

У цій справі спірні правовідносини пов`язані з відшкодуванням ОСОБА_1 збитків, завданих Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області та стягнення з Державного бюджету України збитків у розмірі 102 679,44 грн..

Згідно з частиною п`ятою статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, вимоги про відшкодування шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними діями суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Звернувшись з позовною заявою позивач просить стягнути з Державного бюджету України збитки завдані УПФ у розмірі 102 679,44 грн., однак вимоги позивача до суб`єкта владних повноважень не поєднані з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Підставою для звернення до суду позивач зазначає статті 22, 1166 ЦК України та посилається на заподіяну УПФ матеріальну шкоду, яка полягає у невиплаті пенсії на підставі рішення суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року по справі №805/4738/18-а зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, і сплатити заборгованість по ній з дня припинення її виплати.

Відповідно листа Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 11.07.2019 року № 17213/34-1/02 ОСОБА_1 нараховні, проте не виплачені суми пенсії за період з 01.04.2017 ркоу по 31.12.2018 року.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, тому несплачена позивачу сума пенсії, яка підлягає стягненню на її користь за рішенням суду, не може вважатися майновою шкодою, або збитками в розумінні статей 22, 1166 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачці в порядку виконання постанови адміністративного суду, відтак зазначені норми права не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Порушені права позивача відновлено рішенням суду про зобов`язання поновити виплату пенсії та виплатити заборгованість позивачу з пенсії, а тому стягнення заявленої позивачем суми у зазначеному спорі є подвійною відповідальністю за одне і те ж зобов`язання, що в розрізі положень Конституції України - є недопустимим.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пунктів 8 другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

З огляду на викладене та враховуючи те, що вимоги про відшкодування збитків та стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, суд дійшов висновку, що розгляд таких позовних вимог має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 802/1019/18-а (провадження № К/9901/51862/18).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки судом встановлено, що позовну заяву ОСОБА_1 до першого відповідача - Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області; другого відповідача - Міністерства юстиції України; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України про визнання дій протиправним, зобов`язання вчинити певні дії не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі.

Приписами частини 2 статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Суд роз`ясняє, що справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 19, 238, 239, 243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до першого відповідача - Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області; другого відповідача - Міністерства юстиції України; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України про визнання дій протиправним, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що заявлені ним позовні вимоги підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено та підписано 04 травня 2020 року.

В перебіг вказаних строків не враховується строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до вимог п. п. 2 п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (N 540- IX).

Суддя Л.В. Арестова