Справа № 200/2339/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 р. Справа№200/2339/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., при секретарі - Оганянц О.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок захворювання, отриманого під час виконання ним військового обов`язку, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, він має першу групу інвалідності з повною втратою працездатності (перша категорія), має статус інваліда війни, також перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності. Позивач вказує, що на виконання вимог ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 року № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок ЧАЕС», якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», органами Пенсійного фонду України було здійснено перерахунок пенсії військовослужбовцям «дійсної строкової служби», не включаючи до цієї категорії військовослужбовців, призваних на військову службу з запасу.

У зв`язку із тим, що Конституційний Суд України рішенням від 25.04.2019 року визнав неконституційними положення, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю та вважаючи, що він має право на перерахунок його пенсії саме з 25.04.2019 року, тобто з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення, позивач звернувся до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із відповідною заявою. Проте відповідач, листом від 13.01.2020 року безпідставно, на думку позивача, відмовив йому у перерахунку призначеної пенсії з тих підстав, що вказане рішення Конституційного Суду України не містить положень щодо порядку його виконання. Вважаючи відмову відповідача в перерахунку його пенсії такою, що порушує його право на соціальний захист, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому в перерахунку пенсії по інвалідності, обчисленої в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати відповідача провести з 25.04.2019 року перерахунок і виплатити йому пенсію, обчислену в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати відповідача виплачувати йому в подальшому пенсію по інвалідності, обчислену в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивач отримує пенсію по інвалідності першої групи (1 категорії) відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.01.1991 року № 796-XII. Зазначає, що Мангушським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2019 року, розмір пенсії з урахуванням усіх надбавок та підвищень становить 13 091, 71 грн. На час подання відповідачем відзиву до суду розмір пенсії позивача складає 13 128, 71 грн. У зв`язку із зазначеним, просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі в зв`язку з відсутністю спору.

Позивачем надано відповідь на відзив Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, в якій останній заперечив проти наведених доводів відповідача та зазначив, що предметом оскарження даного адміністративного спору є саме не проведення відповідачем перерахунку його пенсії з 25.04.2019 року (дата ухвалення рішення Конституційним Судом України по справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№ 1-р(ІІ)/2019. Дата, з якої відповідачем проведено перерахунок його пенсії, 01.07.2019 року (дата набуття законної сили прийнятої Кабінетом Міністрів України постанови № 543 від 26.06.2019 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України). Також зазначає, що перерахунок його пенсії проведено на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011 року за наданою формулою, що на його думку зроблено всупереч Закону України, який чітко визначає порядок нарахування пенсії. Вважає, що закон України має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України. Тому просить суд відхилити доводи відповідача, що викладені у відзиві на його позов.

Ухвалою від 10.03.2020 року Донецький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 01.04.2020 року о 09 годині 15 хвилин.

01.04.2020 року суд своєю ухвалою відклав розгляд справи на 09 годину 00 хвилин 29.04.2020 року.

Позивач, представник відповідача до судового засідання не з`явились, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялись судом належним чином.

Одночасно із позовними вимогами позивачем заявлено клопотання про розгляд даної адміністративної справи без його особистої участі.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить посвідчення особи, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_2 від 07.12.2009 року (а.с. 15).

Позивач є особою з інвалідністю першої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 23.06.2017 року (а.с. 16).

Позивач є пенсіонером по інвалідності, що підтверджується посвідченням від 16.06.2010 року № НОМЕР_4 (а.с. 22).

З військового квитка позивача серії НОМЕР_5 від 10.05.1978 року встановлено, що позивач у період з 17.09.1986 року по 11.10.1986 року виконував державне завдання з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 19-20).

Зазначене також підтверджується довідкою від 11.10.1986 року № 075227, що видана Військовою частиною НОМЕР_6 , з якої вбачається, що позивач у період з 17.09.1986 року по 11.10.1986 року знаходився на учбових зборах військової частини НОМЕР_6 (а.с. 17-18).

Також архівною довідкою від 25.04.2019 року № 179/1/7164, що видана Галузевим держаним архівом Міністерства оборони України, підтверджується участь ОСОБА_1 в спеціальних зборах з 17.09.1986 року по 11.10.1986 року по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 21).

Згідно з експертним висновком № 19793/71-7 засідання Донецької регіональної міжвідомчої експертної ради № 124 від 21.07.2000 року встановлено, що захворювання позивача пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 14).

Як вбачається із довідки серії 12 ААА № 067013, що видана обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 м. Маріуполь, при повторному огляді позивачу підтверджено першу групу інвалідності «А» безстроково з 100 % ступенем втрати професійної працездатності з 14.06.2019 року (а.с. 12). Зазначене також підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 065261 від 20.06.2019 року (а.с. 13), в якій також зазначено про отримання позивачем захворювання в результаті виконуваних ним обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок йому пенсії з 25.04.2019 року відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796 XII з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 року № 3-14/2019 (а.с. 29).

За наслідками розгляду заяви відповідачем було надано позивачу відповідь від 13.01.2020 року № 110/02, якою повідомлено останнього про проведення йому перерахунку пенсії відповідно до вимог ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII, доповненого п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Щодо перерахунку та обчислення пенсії по інвалідності відповідач зазначив, що провести перерахунок пенсії відповідно до рішення Конституційного суду України від 25.04.2019 року № 1-р(ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) не має підстав, оскільки зазначене рішення не містить положень щодо порядку його виконання (а.с. 30).

Мангушським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.07.2019 року, зазначене не заперечується сторонами та підтверджується витягом ІКІС ПФУ: «Підсистема призначення та виплати пенсії» (а.с. 44-47, 52-55).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, умови соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" статтю 59 Закону № 796-ХІІ викладено в наступній редакції: "Пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону. Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

Закон № 2148-VIІІ в частині внесених змін, згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями, набрав чинності з 1 жовтня 2017 року.

Тобто, Законом № 2148-VIII розширено перелік категорій осіб, які мають право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, а саме:

1) особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань;

2) особи, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби.

Отже, виходячи з аналізу вказаних правових норм, з 1 жовтня 2017 року право на перерахунок пенсії по інвалідності на підставі статті 59 Закону № 796-ХІІ з розрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року мають особи наступної категорії: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань; особи, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

У статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ наведено визначення осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Так, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. При цьому згідно з приміткою до цієї статті до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов`язані, призвані на військові збори.

Відповідно до статей 5, 6 Закону СРСР "Про загальний військовий обов`язок" від 12 липня 1967 року № 1950-VII (зі змінами, внесеними Указом Президії Верховної Ради СРСР від 17 грудня 1980 року № 3535-Х) (який діяв на момент участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) військова служба складається з дійсної військової служби та служби в запасі Збройних Сил СРСР. Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі, іменуються військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі, - військовозобов`язаними. За правилами статей 7-9 цього Закону військовослужбовці і військовозобов`язані приймають військову присягу на вірність своєму народові, поділяються на солдатів, матросів, сержантів, старшин, прапорщиків, мічманів і офіцерський склад та кожному присвоюється відповідне військове звання. Військовослужбовці і призвані на військові збори військовозобов`язані користуються всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод і несуть усі обов`язки громадян СРСР, передбачені Конституцією СРСР.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року.

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 цього Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

За правилами частини першої статті 16 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1934-XII "Про Збройні Сили України" держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, та військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час виконання службових обов`язків або постраждали у полоні в ході бойових дій (війни), в умовах надзвичайного стану чи під час виконання службових обов`язків за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи національного персоналу у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, поширюється також на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей (підпункт 3 пункту 1 статті 3 цього Закону).

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що громадяни з числа військовозобов`язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні), у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні з іншими військовослужбовцями.

Зазначене вище кореспондується зі статтею 10 Закону № 796-ХІІ, згідно з якою до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов`язані, призвані на військові збори.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі 21а-1887а15.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що перебуваючи на військових учбових зборах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 17.09.1986 року по 11.10.1986 року позивач мав статус військовослужбовця у розумінні статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 25 квітня 2019 року № 1-р(ІІ)/2019 справа № 3-14/2019(402/19, 1737/19) щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яким було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової служби", яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами, за якими визнання розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Отже, положення частини 3 статті 59 Зaкoну Укрaїни "Прo статус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи" в частині "дійсної строкової служби" втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а відтак позивач має право на перерахунок пенсії у п`ятикратному розмірі згідно з частиною 3 статті 59 Зaкoну Укрaїни "Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи" саме з 25 квітня 2019 року.

Проте, як було встановлено судом під час розгляду справи, перерахунок пенсії позивача проведено Мангушським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області саме з 01.07.2019 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 № 543, яка набула законної сили з 01.07.2019 року, а не з дати прийняття вищезазначеного рішення Конституційним Судом України від 25.04.2019 року з підстав відсутності в ньому порядку його виконання.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо перерахунку пенсії саме з 01.07.2019 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 № 543, яка набула законної сили з 01.07.2019 року, оскільки відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Будь-якої іншої дати втрати чинності відповідних положень ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами, у рішенні Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) не міститься, отже, вони втратили силу саме з 25.04.2019 року.

Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року поширюється на всі правовідносини, які існують з дня його ухвалення та зворотної сили в часі не має.

Оскільки станом на день звернення позивача на адресу відповідача з відповідною заявою вже виникли підстави для перерахунку його пенсії відповідно до вимог частини 3 статті 59 Зaкoну Укрaїни "Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи", суд приходить до висновку, що відмова позивачеві в перерахунку пенсії саме з 25.04.2019 року з підстав відсутності порядку виконання рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року № 1-р(ІІ)/2019 справа № 3-14/2019(402/19, 1737/19) не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем перерахунок пенсії позивача повинен був здійснений саме з 25.04.2019 року, тобто з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України, а не з 01.07.2019 року (з дня набуття чинності постанови Кабінету Міністрів України за № 543).

Враховуючи викладене, суд вбачає протиправність дій відповідача, які полягають у відмові здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 25.04.2019 року.

На підставі приписів ч. 4 ст. 245 КАС України, беручи до уваги висновок суду щодо протиправності дій відповідача стосовно не перерахунку пенсії позивача по інвалідності з 25.04.2019 року, суд вважає позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок його пенсії з 25.04.2019 року та виплатити останньому зазначені суми пенсії - такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплачувати в подальшому позивачу пенсію по інвалідності, обчислену в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд зазначає, що судовому захисту підлягають лише порушені права, а не ті, що можуть бути порушені в майбутньому, тому зазначена вимога задоволенню не підлягає.

Судові витрати не підлягають розподілу відповідно до приписів статті 139 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, Мангушський район, смт. Мангуш, вул. Тітова, буд. 72-А) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності з 25.04.2019 року, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести з 25.04.2019 року перерахунок пенсії та виплатити ОСОБА_1 пенсію, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В задоволенні іншої частині позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.05.2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.А. Голуб