Справа № 350/1689/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 350/1689/19 пров. № А/857/1599/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 350/1689/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Микитюк Р.В.,

час ухвалення рішення - не вказано,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - 23.12.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яким просив: визнати неправомірною відмову відповідача здійснити перерахунок трудового стажу та зарахувати до стажу роботи період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі для пільгового обчислення пенсії і здійснити перерахунок пенсії; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок трудового стажу та зарахувати до стажу роботи період його роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що дає право на пільгову пенсію за віком, періоди його роботи в районах Крайньої Півночі з 17.05.1985 року до 21.12.1994 року, з 03.12.1997 року до 10.06.1998 року, з 22.06.1998 року до 01.04.1999 року, з 30.04.1999 року до 09.10.1999 року, з 09.04.2002 року 13.11.2006 року, з 14.11.2006 року до 21.04.2008 року, з 25.04.2008 року до 17.06.2015 року та з 19.06.2015 року до 31.10.2018 року, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців, зобов`язати зробити перерахунок пенсії з врахуванням пільгового стажу з 01.01.2018 року, з урахуванням розміру заробітної плати з врахуванням сум районного коефіцієнту та північної надбавки, вказаних у довідках, виданих підприємствами, на яких він працював, за період його роботи, а також виплатити недоплачені йому суми пенсії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року позов задоволено частково: визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в зарахуванні ОСОБА_1 в пільговому обчисленні стажу роботи за період з 17.05.1985 року до 31.12.1991 року в Івано-Франківському управлінні бурових робіт (м. Муравлєнково Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області) із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців з врахуванням пільгового стажу, розміру заробітної плати з врахуванням сум районного коефіцієнту та північної надбавки, вказаній у довідці від 19.06.2017 року № 11-109; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 в пільговому обчисленні до стажу роботи період роботи з 17.05.1985 року до 31.12.1991 року в Івано-Франківському управлінні бурових робіт (м. Муравлєнково Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області) із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців та зробити перерахунок пенсії з врахуванням пільгового стажу, розміру заробітної плати з врахуванням сум районного коефіцієнту та північної надбавки, вказаній у довідці від 19.06.2017 року № 11-109, за період роботи з 17.05.1985 року до 31.12.1991 року, а також виплатити недоплачені суми пенсії починаючи з 05.04.2018 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність. Робота позивача в періоди з 17.05.1985 року до 31.10.2018 року (з перервами) підтверджується записами в трудовій книжці, а також долученими до матеріалів справи архівними довідками. Надані позивачем документи не викликають сумнівів щодо факту роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі. За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 працював в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, надав відповідачу документи, які підтверджують його право на пільгове обчислення пенсії, тоді як надання письмового трудового договору для підтвердження пільгового обчислення страхового стажу не є обов`язковою умовою для пільгового обчислення страхового стажу, а альтернативою у виборі між рядом документів, які підтверджують вказаний стаж. Що стосується періоду стажу після 1991 року, то суд зазначив, що ні в «Тимчасовій угоді між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення» від 19.01.1993 року, ні в «Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 року не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Отже, чинним законодавством не передбачено врахування періодів роботи після 1991 року в пільговому обчисленні. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 1 січня 1992 року в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні. Щодо вимог позивача врахувати заробітну плату при перерахунку пенсії з врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки за вказані періоди роботи суд дійшов висновку, що такі підлягають задоволенню також лише в період до 31.12.1991 року, оскільки відповідно до ст. 11 Угоди від 13.03.1992 року документи, видані у належному порядку на території держав учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 01.12.1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації. Щодо вимоги позивача врахувати заробітну плату при перерахунку пенсії з врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки за період роботи з 01.01.1992 року суд зазначив, що відповідно до ст. 96 Закону СРСР від 15.05.1990 року № 1480-I «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» при вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами. Також Угодою від 13.03.1992 року регулюється питання зарахування трудового стажу, а не визначення розміру заробітної плати для обчислення чи перерахунку пенсії. Таким чином, районний коефіцієнт та північні надбавки, які пов`язані з виконанням роботи і проживанням в регіонах з важкими кліматичними умовами, не підлягають врахуванню до заробітку при обчисленні пенсії позивача, який проживає та якому призначено пенсію на території України.

Рішення в апеляційному порядку оскаржили сторони.

Позивач оскаржив рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Вважає, що рішення в цій частині є незаконним і необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, суд неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення справи, також висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення у вказаній частині та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що періоди його роботи в районах Крайньої Півночі з 01.01.1992 року до 21.12.1994 року, з 03.12.1997 року до 10.06.1998 року, з 22.06.1998 року до 01.04.1999 року, з 30.04.1999 року до 09.10.1999 року, з 09.04.2002 року до 13.11.2006 року, з 14.11.2006 року до 21.04.2008 року, з 25.04.2008 року до 17.06.2015 року та з 19.06.2015 року до 31.10.2018 року, підтверджені належним чином, а саме записами у трудовій книжці та додатково довідками підприємств, де він працював, чи архівних установ, а тому наявні всі передбачені законодавством підстави для зарахування цих періодів до страхового стажу в пільговому обчисленні, а саме один рік роботи за один рік шість місяців. При цьому, позивач вказує, що для надання пільг особам, які працювали в цих місцевостях, зокрема, обчислення пільгового стажу повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі, тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність. Також з врахуванням наведеного вище, позивач вважає, що при обчисленні розміру пенсії заробітна плата, яку він отримував у вказані періоди роботи, повинна враховуватись в повному обсязі, а саме з врахуванням районних коефіцієнтів та північної надбавки. Факт отримання цих доплат та сплати з них обов`язкових платежів підтверджується відповідними довідками підприємств, де він працював, чи архівних установ.

Відповідач оскаржив рішення в частині задоволення позову. Вважає, що рішення в цій частині ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, суд неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення справи, також висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить рішення у вказаній частині скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що як вбачається з матеріалів справи та трудової книжки, позивач в періоди з 17.05.1985 року до 31.12.1992 року працював вахтово-експедиційним методом, тому відсутні законні підстави для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового обчислення стажу (зарахувавши один рік роботи за один рік та шість місяців). Також відповідач вважає, що відсутні підстави для врахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати позивача, яку він отримував у вказані періоди, з врахуванням сум районного коефіцієнту та північної надбавки, вказаних у довідках, виданих підприємствами за певний період роботи, оскільки зазначені доплати пов`язані лише з проживанням і роботою особи на відповідних територіях.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу відповідача задовольнити з таких підстав.

Як встановив суд, з 05.04.2018 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В серпні 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про зарахування до стажу роботи періоду роботи в районах Крайньої Півночі для пільгового обчислення пенсії і здійснення перерахунку пенсії за віком.

Листом від 13.08.2019 року № 995/Я-15 відповідач повідомив про відмову у здійсненні такого перерахунку, яку мотивував наступним. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року. При цьому, пільгове обчислення стажу відповідно поширювалося тільки на працівників, які уклали письмові строкові договори про роботу у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Оскільки позивач працював в районах Крайньої півночі після 01.01.1991 року, зарахувати до стажу згаданий вище період у кратному розмірі немає законних підстав.

Колегія суддів вважає таку відмову правомірною, виходячи з наступного.

Як встановив суд, в період з 17.05.1985 року до 31.10.2018 року ОСОБА_1 працював (з перервами) в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а саме: з 17.05.1985 року до 21.02.1994 року в Івано-Франківському управлінні бурових робіт слюсарем по ремонту автомобілів четвертого розряду (м. Муравлєнково Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області), машиністом-підземником КРС, водієм другого розряду, машиністом А 50 по п`ятому розряду; з 03.12.1997 року до 10.06.1998 року водієм у ВАТ «Сібвестнафта» (м. Нижньовартовськ, Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області); з 22.06.1998 року до 01.04.1999 року та з 30.04.1999 року до 09.10.1999 року водієм у ВАТ «Самотлортранс» (м. Нижньовартовськ, Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області); з 09.04.2002 року до 13.11.2006 року машиністом підйомника в ТзОВ «Обнафторемонт» (м. Нижньовартовськ, Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області); з 14.11.2006 року до 21.04.2008 року машиністом підйомника в ТзОВ «Аргілліт» (м. Нижньовартовськ, Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області); з 25.04.2008 року до 17.06.2015 року майстром по капітальному ремонту в ЗАТ «Обнафторемонт» (м. Нижньовартовськ, Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області); з 19.06.2015 року до 31.10.2018 року майстром по ремонту свердловин в ЗАТ «Єрмаковське підприємство по ремонту свердловин» (м. Нижньовартовськ, Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області).

Період роботи позивача на вказаних підприємствах у вказані періоди підтверджується відповідними записами в трудовій книжці від 19.06.1984 року НОМЕР_1 , копія якої міститься у матеріалах справи, а також додатково довідками підприємств, де він працював, чи архівних установ. .

Місцевість розташування вищевказаних підприємств входить до переліку районів Крайньої Півночі і місць, прирівняних до районів Крайньої Півночі, визначених законодавством колишнього СРСР та Російської Ферерації.

Щодо зарахування спірних періодів ОСОБА_1 до стажу в пільговому обчисленні, а саме один рік роботи за один рік шість місяців, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до норм абзаців 1-3 п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 10.02.1960 року), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Постанова № 148), Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року № 1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 26.09.1967 року).

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Статтями 1-4 Указу від 10.02.1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

Статтею 5 Указу від 10.02.1960 року передбачено надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком або по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 3 Указу від 26.09.1967 року передбачено скорочення тривалості трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 Указу від 10.02.1960 року, з п`яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

«Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року № 530/П-28 (далі - Інструкція № 530/П-28), передбачено надання пільг, передбачених ст. ст. 1-4 Указу від 10.02.1960 року, незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених ст. 5 Указу від 10.02.1960 року, за умови укладання трудового договору.

Згідно з п. 7 Інструкції № 530/П-28 трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.

Пунктом 6 Інструкції № 530/П-28 визначено, що пільги, передбачені Указами від 10.02.1960 року і від 26.09.1967 року, надаються працівникам експедицій, цілорічних партій, нафторозвідок, загонів, які розташовані (базуються) у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також працівникам експедицій та інших геологорозвідувальних і топографо-геодезичних організацій, які розташовані (базуються) поза районами Крайньої Півночі і місцевостями, прирівняними до районів Крайньої Півночі, направленим на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, в цілорічні партії, нафторозвідки, загони.

Відповідно до п. 5.9 «Основних положень про вахтовий метод організації робіт», затверджених постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров`я СРСР від 31.12.1987 року № 794/33-82, працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені с. ст. 1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960 року.

Проаналізувавши зміст наведених норм законодавства в їх сукупності та системному зв`язку, колегія суддів зазначає, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені ст. ст. 1-4 Указу від 10.02.1960 року, а додаткові пільги, передбачені ст. 5 цього Указу, зокрема, зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Як встановив суд із записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , в описані вище періоди позивач працював в районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі вахтово-експедиційним методом, тобто без укладення трудового договору.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин колегія суддів вважає, що на позивача не поширюється пільгове обчислення страхового стажу, оскільки, як встановив суд і описано вище, ОСОБА_1 у спірні періоди не укладав строковий трудовий договір на роботу в районах Крайній Півночі та у місцевостях, прирівняних до цих районів, а працював вахтово-експедиційним.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі № 338/1096/15-а, від 16.10.2019 року у справі № 176/797/14-а та від 18.09.2020 року у справі № 345/1785/17.

Щодо врахування при обчисленні розміру пенсії позивача заробітної плати із врахуванням районних коефіцієнтів та надбавок за період його роботи в районах Крайньої Півночі, колегія суддів зазначає таке.

«Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 року (далі - Угода від 13.03.1992 року) визначено, зокрема, принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. При цьому, метою даної Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди. Держави - учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Відповідно до ст. 5 Угоди від 13.03.1992 року вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав-учасниць угоди.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 6 Угоди від 13.03.1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж.

Отже, даною Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 року № 01-1/2-07 визначено, що норма п. 3 ст. 6 Угоди від 13.03.1992 роки встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах - учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Статтею 3 Угоди від 13.03.1992 року також передбачено, що всі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Відповідно до ст. 3 «Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення» від 15.01.1993 року при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодовують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Зважаючи на зміст описаних норм даних Угод, стороною яких є Україна, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про врахування розміру районного коефіцієнта в складі заробітку при обчислені пенсії позивача, який проживає та якому призначено пенсію на території України.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ), який набув чинності з 01.01.1992 року, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з п. 2 ст. 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), зокрема, отримувані особою до набрання чинності цим Законом (до 01 квітня 2004 року), у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), (до 01 липня 1998 року) - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Районний коефіцієнт - показник відносного збільшення заробітної плати з метою компенсації додаткових витрат і підвищених витрат праці, пов`язаних з виконанням роботи і проживанням в регіонах з важкими кліматичними умовами. В даний час районні коефіцієнти, розмір яких від 1,1 до 2,0, застосовуються до заробітної плати працівників, зайнятих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, районах Сибіру, Далекого Сходу, Уралу, північних регіонах європейської частини РФ.

Тобто відповідно до змісту наведених норм такий коефіцієнт пов`язаний саме із проживанням та роботою особи на території, в тому числі, районів Крайньої Півночі.

В свою чергу, Законами № 1788-XII та № 1058-IV не врегульовано питання включення до заробітної плати для обчислення пенсії північної надбавки та районного коефіцієнта.

Так, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Наведена норма встановлює порядок зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі, а не розмір заробітної плати при розрахунку пенсії.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10.02.1960 року, Постанови № 148 та Указу від 26.09.1967 року.

Відповідно до норм «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590, та Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15.05.1990 року № 1480-I (далі - Закон СРСР № 1480-I) особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

При цьому, ст. 78 Закону СРСР № 1480-I було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

Відповідно до пп. «д» п. 15 Інструкції «Про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування», затвердженої постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960 року, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися процентні надбавки за роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також районний та поправочний коефіцієнт.

Разом з тим, ч. 3 ст. 96 Закону СРСР № 1480-I передбачено, що при вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для врахування при обчисленні розміру пенсії районних коефіцієнтів та надбавок (північна надбавка) за період роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них районах, які входили до складу отримуваної позивачем заробітної плати у спірних періодах.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 05.06.2018 року у справі № 348/1660/16-а та 28.11.2019 року у справі № 345/1451/17.

Також колегія суддів враховує, що питання неврахування при розрахунку пенсії північної надбавки було предметом розгляду Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, яка в постанові від 09.10.2019 року у справі № 489/5283/16-а дійшла висновку, що законодавством не передбачено право осіб на врахування до заробітку, з якого обчислюється пенсія, північної надбавки, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі. При цьому, у вказаній постанові також зазначено, що факт сплати роботодавцем позивача страхових внесків з вказаних сум виплаченої надбавки в даному випадку жодного значення для вирішення спору не має.

Аналогічна висновки щодо застосування норм права висловлені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 20.12.2018 року у справі № 345/4049/16-а.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 350/1689/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги виключно у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 04 травня 2020 року