Справа № 140/6345/20
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

04 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/6345/20

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Лозовський О.А., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Княгининівської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Княгининівської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 про визнання за ОСОБА_5 право володіння і користування земельною ділянкою площею 0,5000 га, з кадастровим номером :03:001:7083, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщено об`єкт нерухомого майна за номером НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування будівель та споруд комерційного використання; визнання дії Княгининівської сільської ради щодо відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 згідно наданих відповідей листами від 23.12.2019 №І-245, від 31.01.2019 № І-24 та від 18.03.2020 №1-48/02.14 - незаконними; визнання неправомірною бездіяльність Княгининівської сільської ради Волинської області, яка полягає в неприйнятті рішень щодо письмових заяв ОСОБА_1 від 26.11.2019 року, від 23.01.2020 та від 17.02.2020 права володіння та користування земельною ділянкою площею - 0,5000 га адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщено об`єкт нерухомого майна за номером НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування будівель та споруд комерційного використання, а також поділу земельної ділянки кадастровий №:03:001:7083 площею 1,0000 га на дві ділянки за пропорційною часткою з іншим об`єктом нерухомого майна за номером НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 ; зобов`язання Княгининівської сільської ради на першій сесії органу місцевого самоврядування після набрання рішення суду законної сили розглянути заяви ОСОБА_1 від 26.11.2019, від 23.01.2020 та від 17.02.2020 про надання права володіння та користування земельною ділянкою площею - 0,5000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщено об`єкт нерухомого майна за номером НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування будівель та споруд комерційного використання, а також поділу земельної ділянки кадастровий № :03:001:7083 площею 1,0000 га на дві ділянки за пропорційною часткою з іншим об`єктом нерухомого майна за номером НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні суду; зобов`язання Княгининівську сільську раду та ОСОБА_3 виконати умови договору оренди землі від 02.10.2018, а саме: виконати в повному обсязі пункт 8.4.5. правочину та внести зміни в договір оренди в зв`язку із відчуженням ОСОБА_3 будівель - об`єктів нерухомого майна за номером НОМЕР_1 і за номером 228; зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконати умови договору дарування від 20.11.2019, реєстраційний номер 1647, а саме: виконати в повному обсязі пункт 4.1. правочину та сприяти ОСОБА_1 у виконанні її обов`язків зареєструвати право користування на земельну ділянку, на якій розташоване відчужуване нерухоме майно за номером НОМЕР_1 , згідно чинного законодавства України;

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У відкритті провадження в даній адміністративній справі слід відмовити з таких мотивів та підстав.

Як слідує із тексту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, спір між сторонами виник щодо володіння та користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 24 рішення від 20.07.2006 по справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12.10.1978 по справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до статті 55 Конституції України та статті 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас пунктами 2, 7 частини першої статті 3 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (майнового, речового тощо) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

За змістом статті 395 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право користування земельною ділянкою є речовим правом особи на чуже майно.

За приписами частини першої статті 19 ЦК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної особи виникло (припинилось) право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 19 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права користування землею), що виникло (припинилось) в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Водночас розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення фізична особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

З аналізу викладених норм слідує, що реалізуючи відповідні повноваження місцеві органи виконавчої влади вступають з суб`єктами у земельні відносини та є рівноправними учасниками таких взаємовідносин, а тому не здійснюють владних управлінських функцій, оскільки відсутня підпорядкованість одного учасника земельних відносин іншому.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спір стосується права володіння і користування земельною ділянкою площею 0,5000 га, з кадастровим номером :03:001:7083, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщено об`єкт нерухомого майна за номером 228 для будівництва та обслуговування будівель та споруд комерційного використання.

Тобто, основою даного спору є цивільні відносини власності, на які юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №676/223/17 (провадження № К/9901/2249/17).

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на викладене, позовна заява позивача не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має бути розглянута за правилами цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналізуючи вищевикладене, у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити та роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись пунктом 1 частини першої, частиною п`ятою статті 170, статтями 248, 256, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Княгининівської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Роз`яснити позивачу, що вказаний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, та що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення, а копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя О.А. Лозовський