Справа № 200/2419/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 р. Справа№200/2419/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., при секретарі - Оганянц О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що відповідач протиправно здійснив перерахунок його пенсії на підставі Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, що передбачає обчислення розміру пенсії за відповідною формулою, а не в розмірі п`ятикратного розміру заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, як це передбачено частиною 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку його пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби, який став особою з інвалідністю у зв`язку зі зміною частини 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату йому пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби, який став особою з інвалідністю, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 01.10.2017 року.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності, як інвалід третьої групи внаслідок отриманого захворювання у зв`язку з виконанням військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Позивач має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. З01.10.2017 року позивачеві проведено перерахунок його пенсії в розмірі фактичних збитків за формулою, передбаченою пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210. При цьому відповідач зауважив, що пенсія позивача обчислюється згідно із діючим законодавством за документами, наявними в пенсійній справі позивача, тому просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою від 10.03.2020 року Донецький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 01.04.2020 року о 13 годині 00 хвилин.

01.04.2020 року суд своєю ухвалою відклав розгляд справи на 09 годину 15 хвилин 29.04.2020 року.

Позивач, представник відповідача до судового засідання не з`явились, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялись судом належним чином.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, про що свідчить копія паспорту № НОМЕР_1 (а.с. 18).

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1) серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

Позивач має статус особи з інвалідністю третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 22.01.2015 року (а.с. 6).

З військового квитка позивача серії НОМЕР_4 від 12.05.1985 року встановлено, що позивач у період з 02.05.1986 року по 31.05.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 7-17).

Зазначене також підтверджується довідкою від 18.01.1993 року № 5, що видана Військовою частиною НОМЕР_5 , з якої вбачається, що позивач у період з 02.05.1986 року по 31.05.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 20).

Також архівною довідкою від 02.03.2000 року № 51/1/2918, що видана Галузевим держаним архівом Міністерства оборони України підтверджується участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕСу травні місяці 1986 року (а.с. 24).

Згідно з експертним висновком № 8317від 19.03.20158 року засідання Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 54 від 15.03.2018 року встановлено, що захворювання позивача пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 19).

Як вбачається із виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АБ № 0044466 від 11.12.2018 року, при повторному огляді позивачу підтверджено третю групу інвалідності безстроково з 60 % ступенем втрати професійної працездатності з 23.11.2018 року (а.с. 22). Зазначене також підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 396853 від 21.01.2015 року (а.с. 21) та довідкою серії АБ № 0044466 від 11.12.2018 року про визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (а.с. 23), в яких також зазначено про отримання позивачем захворювання в результаті виконуваних ним обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів справи в січні 2019 року (а.с. 2) позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, у якій просив здійснити перерахунок його пенсії по інвалідності відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1 жовтня 2017 року з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

У відповідь листом від 25.02.2020 року за вих. № 82/П-10-01-03 відповідачем повідомлено останнього, що він отримує пенсію по третій групі інвалідності, як особа з інвалідністю внаслідок захворювання, отриманого в зв`язку з виконанням військової служби по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС, призначену відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи». Ступінь втрати професійної працездатності станом на 10.01.2017 року була встановлена в розмірі 40 %. Має першу категорію особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідач також зазначив, що постановою Кабінетів Міністрів України від 15.11.2017 року № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесені зміни в Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210. Також повідомив позивача про те, що з 01.10.2017 року його пенсія перерахована за наступною формулою: П = Зс х Кзс х Кв / 100 %, де П- розмір пенсії, Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3 764, 40 грн.); К зс середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках). Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс = Зп (мін) х 5 / Зс1, де Зп (мін) розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (на 1 січня 2017 3200,00 грн.); Зс1 середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідно року (за 2016 4 482, 35 грн). Враховуючи вищезазначене відповідач зазначив, що середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час об

Також позивача було поінформовано, що 01.03.2019 року після проведеного перерахунку пенсій відповідно до показників інфляції і зростання зарплат в країні, показник середньої заробітної плати в Україні, що використовувався для обчислення пенсій, збільшився з 3 764, 40 грн. до 4 404, 35 грн. Заробітна плата для розрахунку пенсії склала 15 721, 59 грн.(3, 5695) коефіцієнт заробітної плати х 4 404, 35 грн.). Також повідомлено, що за документами пенсійної справи автоматизованим способом проведено перерахунки у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Звернуто увагу позивача, що розмір його пенсії станом на 01.02.2020 року складає 10 256, 05 грн., в тому числі 9 432, 95 грн. основний розмір пенсії від середнього заробітку (15 721, 59 грн. х 60 %); додаткова пенсія особам з ІІІ групою інвалідності з числа ліквідаторів ЧАЕС 284, 70 грн; підвищення інвалідам війни ІІІ групи 491, 40 грн; щомісячна цільова допомога інвалідам війни ІІІ групи 50, 00 грн. та на те, що його пенсія обчислюється згідно з діючим законодавством за документами, наявними в його пенсійній справі (а.с. 25-26).

Тобто Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.10.2017 року, зазначене не заперечується сторонами та підтверджується витягом ІКІС ПФУ: «Підсистема призначення та виплати пенсії» (а.с. 44-46), протоколом від 21.12.2017 року індивідуального перерахунку пенсії (а.с. 43), розпорядженням від 05.12.2017 року (а.с. 42).

Не погоджуючись з наданою відповіддю та діями відповідача щодо проведеного перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд зауважує, що право позивача на перерахунок пенсії відповідно до положень частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідачем не заперечується. Крім того, факт проведення відповідачем перерахунку пенсії підтверджується наявними матеріалами справи та не заперечується позивачем.

Отже, спірним питанням у справі є порядок проведеного відповідачем перерахунку пенсії з 1 жовтня 2017 року та правомірність застосування при цьому формули згідно з пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон № 1788) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з нормами статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV).

Нормами статті 4 вищевказаного Закону визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються:

види пенсійного забезпечення;

умови участі в пенсійній системі чи її рівнях;

пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат;

джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення;

умови, норми та порядок пенсійного забезпечення;

організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - Закон № 796-ХІІ).

Пенсії і компенсації особам, віднесеним до категорій 1, 2,3,4 визначені в розділі VIII зазначеного Закону.

За умовами статті 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Згідно з нормами статті 54 Закону № 796-ХІІпенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

При цьому, нормами частини 3 даної статті установлено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до положень статті 59 зазначеного Закону пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

При цьому суд зауважує, що словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року.

Згідно з положеннями частини 3 зазначеної статті Закону особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З аналізу зазначеної норми законодавства суд не вбачає, що положеннями частини 3 статті 59 Закону № 796-ХІІвизначено механізм (порядок) здійснення перерахунку пенсії.

Натомість, механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - пенсії) визначений Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 (надалі - Порядок № 1210).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 851 внесено зміни до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, доповнено пунктом 9-1.

Так, згідно з нормами пункту 9-1 Порядку № 1210 за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:

П = Зс х Кзс х Кв / 100 %,

де П - розмір пенсії;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки;

Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії;

Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:

Кзс = Зп (мін) х 5 / Зс1,

де Зп (мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.

У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Як встановлено судом раніше, на виконання зазначених норм чинного законодавства відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 1 жовтня 2017 року згідно Порядку № 1210.

Щодо правомірності застосування пенсійним органом норм Порядку № 1210 при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 1 жовтня 2017 року, суд зазначає, що в даному випадку необхідно застосовувати практику ЄСПЛ, яка полягає в тому, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) [GC], заява № 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I).

Отже, застосування при здійсненні позивачу перерахунку його пенсії відповідачем Порядку № 1210 відповідає принципу законності.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Однак, презумпція винуватості не є абсолютною. Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів. Отож застосування принципу презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень не обумовлює його автоматично програшного становища у справі та не звільняє суд від обов`язку ухвалити справедливе і правосудне судове рішення.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд не вбачає протиправності в діях відповідача під час здійснення ним перерахунку пенсії позивача, отже, вимоги позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Судові витрати не підлягають розподілу відповідно до приписів статті 139 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.2, 5-10,72-90,139, 242-246,205, 250,255,257-263,293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, код в ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 4 травня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.А. Голуб