Справа № 540/668/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/668/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Каховської міської ради Херсонської області про визнання протиправним рішення від 05.03.020 р.№ 2125/94,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати дії міського голови Дяченка А.А. в порушені Регламенту Каховської міської ради Херсонської області протиправними та зобов`язати утриматися від його порушення.

- визнати протиправним та не чинним рішення Каховської міської ради Херсонської області 94 позачергової сесії міської ради від 05.03.2020 року № 2125/94 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1" .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є депутатом Каховської міської ради Херсонської області VII скликання, з 03 жовтня 2019 року на підставі рішення Каховської міської ради Херсонської області 85 сесії VII скликання від 03 жовтня 2019 року за №1860/85 обраний секретарем Каховської міської ради Херсонської області.

Вважає, що 94 позачергова сесія Каховської міської ради була проведена 05 березня 2020 року міським головою з порушеннями процедури затвердженої регламентом.

Так, позивач зазначає, що згідно з Розпорядженням міського голови на порядок денний виносилось 3 земельних питання.

На самому пленарному засіданні 94 позачергової сесії міським головою повідомлено, що на порядок денний виноситься 14 проектів рішень, перелік яких не було оголошено міським головою в порушення частини 2 ст. 32 Регламенту, згідно якої проект порядку денного оголошується головуючим на початку пленарного засідання ради, він приймається за основу більшістю від присутніх на пленарному засіданні депутатів.

Підтвердження не оголошення порядку денного, на думку позивача, свідчить протокол пленарного засідання 94 позачергової сесії міської ради від 05.03.2020 року з озвученим переліком питань порядку денного, в якому лише записано, що виступив Дяченко А.А. , який зазначив, що на порядок денний винесено проекти рішень, які були озвучені на спільному засіданні депутатських комісій 05.03.2020 року, що також є не правдою, оскільки на спільних депутатських комісіях порядок денний не оголошується, а лише заслуховуються проекти рішень.

Також позивач зазначає, що під час розгляду третього питання, а саме, "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1" , який міським головою було поставлено на голосування "За основу і в цілому" - не прийнято.

Але, міський голова, його повторно виніс на голосування, після голосування по всіх проектах рішень порядку денного, в порушення частини 6 ст. 35 Регламенту, згідно якого у ході розгляду проектів рішень міської ради переголосування пропозицій, зауважень та самого проекту не допускається.

Наявність порушеного права ОСОБА_1 вбачає в неможливості вплинути під час пленарного засідання на порушення міським головою регламенту, а його постійні зауваження щодо порушення міським головою регламенту не були взяті до уваги міським головою.

На підставі зазначеного, ОСОБА_1 просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 18 березня 2020 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

08.04.2020 року Каховською міською радою Херсонської області подано відзив на позов, в якому відповідач зазначив про невизнання ним позовних вимог, покликаючись на відсутність у позивача порушеного права або законного інтересу, який підлягає судовому захисту. Додатково зазначає про те, що ОСОБА_1 не має права "впливу" на міського голову під час ведення головою пленарного засідання сесії міської ради. З приводу посилань ОСОБА_1 на порушення під час пленарного засідання, зокрема, щодо не оголошення міським головою 14 проектів рішень, які були винесені на розгляд сесії, відповідач зазначає, що такі твердження не відповідають дійсності, оскільки усі 14 проектів рішень були озвучені на спільному засіданні депутатських комісій 05.03.2020 року.

Узагальнюючи викладене, відповідач просить відмовити задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач є депутатом Каховської міської ради Херсонської області VІI скликання, секретарем Каховської міської ради Херсонської області.

Розпорядженням міського голови від 03.03.2020р. №39-р скликано 94 позачергову сесію міської ради VІI скликання на 05.03.2020 року. На розгляд сесії згідно означеного розпорядження винесено три питання:

- Про затвердження звіту про здійснення державної регуляторної політики відділами та управліннями Каховської міської ради у 2019 році;

- Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину по АДРЕСА_2 ;

- Про передачу у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_3 .

05.03.2020 року відбулось пленарне засідання 94 сесії міської ради, на якому затверджено порядок денний пленарного засідання (19 голосів "за", 2 "проти", 1 "утримався", 3 "не голосували") у формулюванні міського голови (мовою оригіналу): "на порядок денний винесено проекти рішень, які були озвучені на спільному засіданні депутатських комісій 05.03.2020 року". Всього на пленарному засіданні розглянуто 14 питань, серед яких питання "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1" , за результатом розгляду якого першого разу - рішення не прийнято, другого разу - рішення прийнято.

Позивач вважає дії міського голови Дяченка А. А. щодо не оголошення порядку денного та щодо повторного винесення на голосування питання "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 " протиправними, а відповідне рішення Каховської міської ради Херсонської області таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановленим законом".

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Слід зазначити, що завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.2 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Юрисдикція адміністративних судів, у відповідності до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Слід зазначити, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад, зокрема, однією із сторін в ньому є суб`єкт владних повноважень. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий, однак, спір набуває ознак публічно-правового не лише за наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи його посадової особи, а й за умови здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Водночас, за змістом Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004, поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". У цьому ж Рішенні зазначено, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Правова позиція щодо тлумачення поняття "законний інтерес" викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №522/3665/17.

У цій постанові Суд звернув увагу на те, що заінтересованість позивача повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача. Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому. Тому для відкриття провадження у справі недостатньо лише твердження позивача, наведеного у позовній заяві, про порушення права, свободи або законного інтересу.

Проаналізувавши правові норми, Верховний Суд у згаданій постанові визначив, що законний інтерес має такі ознаки: (а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; (б) пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; (в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; (г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово "її"); (д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Слід зазначити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Однак, порушення вимог Закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

У рішенні від 20 лютого 2019 року у справі №522/3665/17 Верховний Суд зазначив, що у разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи і відмовляє у відкритті адміністративного провадження. Якщо ж очевидних ознак відсутності матеріально-правової зацікавленості на стадії відкриття провадження не встановлено, суд, за наявності інших законних передумов, відкриває провадження. Якщо очевидні ознаки відсутності матеріально-правової зацікавленості виявлені після відкриття провадження, суд має право закрити провадження. При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті. Це питання повинно вирішуватися, насамперед, судом першої інстанції, який має широку дискрецію.

Встановлення відсутності матеріально-правової заінтересованості позивача є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

В свою чергу, слід звернути увагу на те, що у рішеннях Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №731/216/17, від 13 листопада 2019 року у справі №687/1539/16-а, від 04 лютого 2020 року у справі №320/7969/17 та, зокрема, від 17 лютого 2020 року у справі № 697/835/17, де предметом оскарження депутатами сільської ради було рішення ради про прийняття бюджету сільської ради на 2017 рік, висловлено позицію, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Проте, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Положеннями ч.5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховним Судом в постановах від 20.02.2019 року у справі № 522/3665/17, від 05.08.2019 року у справі № 522/18588/17, від 11.07.2019 року №826/14642/15 сформовано висновок, що заінтересованість особи повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому.

Отже, у справі, що розглядається, суду необхідно з`ясувати, чи має позивач матеріально-правову зацікавленість (інтерес) в оскарженні спірного рішення Каховської міської ради Херсонської області та чи є заявлене позивачем порушення прав реальним.

Так позивач, серед іншого, вважає порушеними свої права, як секретаря ради та її депутата, рішенням Каховської міської ради Херсонської області №2125/94 від 05.03.2020 року, що виявилось в усуненні його від можливості забезпечити, як він вважає, покладені на нього обов`язки, а саме, належно відреагувати на неодноразові порушення Регламенту головуючим - Каховським міським головою.

Суд зазначає, що наведені доводи не породжують права позивача на звернення до суду з позовними вимогами про скасування рішення міської ради з тих підстав, що вони є переліком порушених, на думку позивача, прав при прийнятті оскарженого рішення, а не прав, порушених самим рішенням.

В позові ОСОБА_1 не зазначає негативних наслідків оскарженого рішення щодо нього самого. Доводи позову побудовані виключно на наявності процедурних порушень при прийняття рішення.

Отже, позивачем не наведено жодного змістовного аргументу на користь того, що рішення про місцевий бюджет, а не порядок його прийняття, впливає на його законні права або перешкоджає в їх реалізації.

Щодо наявності у позивача законного інтересу, суд зазначає наступне.

Так, зі змісту позову вбачається, що позивач вбачає порушення своїх законних інтересів, пов`язаних із здійсненням місцевого самоврядування, як депутата Каховської міської ради Херсонської області та секретаря ради. Цей інтерес, загалом, позивач вбачає у забезпеченні прийняття рішення Каховської міської ради Херсонської області 94 позачергової сесії міської ради від 05.03.2020 року № 2125/94 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 " з дотримання вимог Регламенту Каховської міської ради Херсонської області.

За своїм смисловим навантаженням термін "законний інтерес" є тотожним "охоронюваному законом інтересу", оскільки саме законність обумовлює надання інтересу правової охорони.

Поняття законного (охоронюваного законом) інтересу міститься в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004, згідно з яким поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Ознаки, притаманні законному інтересу, визначені у вже згадуваному рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004. Поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який:

а) виходить за межі змісту суб`єктивного права;

б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони;

в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб;

г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права;

д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом;

є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Розмежовуючи суб`єктивне право, і пов`язаний з ним інтерес, Конституційний Суд України зазначає, що перше є особливим дозволом, тобто дозволом, що відображається у відомій формулі: "Дозволено все, що передбачено у законі", а друге - простим дозволом, тобто дозволом, до якого можна застосовувати не менш відоме правило: "Дозволено все, що не забороняється законом".

Інтерес, навіть перебуваючи під охороною закону чи права, на відміну від суб`єктивного права, не має такої правової можливості, як останнє, оскільки не забезпечується юридичним обов`язком іншої сторони. Законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість.

Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимось конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки.

З огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Для визначення інтересу як об`єкту судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Верховний Суд в постановах від 20.02.2019 року у справі № 522/3665/17, від 05.08.2019 року у справі № 522/18588/17, від 11.07.2019 року №826/14642/15, дійшов таких правових висновків:

- Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки:

(а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання;

(б) пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;

(в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;

(г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово "її");

(д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

- Обставинами, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже і матеріально-правової заінтересованості), є:

(а) незаконність інтересу - його суперечність Конституції, законам України, принципам права;

(б) не правовий характер вимог - вимоги не породжують правових наслідків для позивача. Це виключає можливість віднесення спору до "юридичного" відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України;

(в) встановлена законом заборона пред`явлення позову на захист певного інтересу (наприклад, заборона оскаржувати рішення дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя особою, яка подала скаргу на суддю);

(г) коло осіб, які можуть бути позивачами, прямо визначено законом, і позивач до їх числа не належить (це свідчить про відсутність матеріальної правоздатності);

(д) позивач звернувся за захистом інтересів інших осіб - держави, громади, фізичної або юридичної особи без відповідних правових підстав або в інтересах невизначеного кола осіб.

В даних правовідносинах судом встановлені обставини, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже і матеріально-правової заінтересованості) в частині заявлених позовних вимог про визнання протиправним та не чинним рішення Каховської міської ради Херсонської області №2125/94 в силу кількох ознак.

Так, вимоги позивача не породжують для нього правових наслідків, оскільки скасування рішення Каховської міської ради Херсонської області 94 позачергової сесії міської ради від 05.03.2020 року № 2125/94 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 " не сприятиме відновленню порушеного, на думку позивача, інтересу щодо прийняття рішення з дотриманням вимог Регламенту міської ради.

Скасування рішення міської ради автоматично не створює правових підстав для його перегляду радою, а лише призведе до погіршення становища третіх осіб - підприємства, якому надано дозвіл на розроблення технічної документації.

Як наслідок, весь тягар відповідальності за порушення Регламенту, на наявності яких наполягає позивач, буде покладено не на особу, що їх допустила, а на підприємство, яке в процедурі прийняття рішення участі взагалі не приймало, що суд вважає неприпустимим.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що ним встановлено дві обставини, які згідно наведених вище критеріїв Верховного Суду свідчать про очевидну відсутність в позивача законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), який підлягає судовому захисту в частині позовних вимог про скасування рішення Каховської міської ради Херсонської області 94 позачергової сесії міської ради від 05.03.2020 року № 2125/94 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 ".

Також Верховним Судом в постановах від 20.02.2019 року у справі № 522/3665/17, від 05.08.2019 року у справі № 522/18588/17, від 11.07.2019 року №826/14642/15 розроблено ознаки "потерпілого" від порушення законного інтересу:

(а) безпосередньо йому належить законний інтерес, на захист якого подано позов;

(б) має місце безпосередній негативний вплив порушення на позивача або обґрунтована ймовірність негативного впливу на позивача у майбутньому. Зокрема, якщо позивач змушений змінити свою поведінку або існує ризик бути притягнутим до відповідальності;

(в) негативний вплив є суттєвим (зокрема, позивачеві завдано шкоду);

(г) існує причинно-наслідковий взаємозв`язок між законним інтересом, оскаржуваним актом та стверджуваним порушенням.

В свою чергу, з аналізу змісту спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позивач не визначив, з яким конкретним матеріальним або нематеріальним благом пов`язаний його інтерес та що цей інтерес належить саме йому. Позивач не обґрунтував свій особистий, безпосередній, індивідуальний інтерес, порушений оскарженим рішенням, а фактично покликаються на порушення інтересу, що полягає в не можливості вплинути на голову міської ради при головуванні ним на пленарному засіданні 94 позачергової сесії міської ради від.

Безпосередньо позивач не є потерпілим від оскарженого рішення, оскільки воно не спричинило суттєвого негативного впливу саме на нього і він не зазнав жодної реальної шкоди.

Таким чином, враховуючи, що судом встановлені обставини, що свідчать в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та не чинним рішення Каховської міської ради Херсонської області 94 позачергової сесії міської ради від 05.03.2020 року № 2125/94 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1" , про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), а також порушених, безпосередньо оскарженим рішенням, прав позивача суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Також, з приводу посилань відповідача на відсутність у ОСОБА_1 права на звернення до суду в інтересах територіальної громади, суд зазначає наступне.

Так, дійсно, статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною третьою статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради України і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" передбачено, що депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування.

Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів".

Згідно з частинами 1-3 статті 15 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.

У разі виявлення порушення законності, депутат місцевої ради має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів.

Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності, до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.

Аналіз наведених вище норм законодавства вказує на те, що відповідні ради, а не окремі депутати, згідно статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, а отже й наділені в силу передбачених законодавством випадках на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №2340/3539/18, відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" не вбачається, що депутат місцевої ради уповноважений представляти у судах інтереси ради, або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва, а тому у депутата місцевої ради відсутнє право звертатися до суду, однак такий висновок не поширюється на правовідносини, спір в яких стосується процедурних питань.

В силу викладеного обґрунтування, в даному конкретному випадку, суд погоджується з правовою позицією відповідача, згідно якої ОСОБА_1 , як депутат міської ради, не має права звертатися до суду з позовом про скасування рішення ради, обґрунтовуючи таке звернення інтересами самої ради, утворених нею комісій, або інтересами виборців, однак, крім вимоги про скасування рішення ради, яке набуло оцінки судом в даному рішенні, позивачем також заявлено вимоги про визнання протиправними дій міського голови Дяченка А.А. з приводу порушень ним регламенту ради та зобов`язання утриматись від порушень, що відноситься до процедурних питань.

Згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 320/9766/15-а, від 06 листопада 2019 року у справі №2340/3539/18, у разі якщо спір стосується процедурних питань, то позивач, як депутат ради, має право на звернення до суду з таким позовом.

Отже, з приводу позовних вимог про визнання дій міського голови Дяченка А.А. в порушені Регламенту Каховської міської ради Херсонської області протиправними та зобов`язання його утриматися від порушення суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст. 140, 141 Конституції України, ст.2 Закону України від 21.05.1997р. №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон №280/97-ВР) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Статус голів, депутатів і виконавчих органів ради та їхні повноваження, порядок утворення, реорганізації, ліквідації визначаються законом.

Згідно із ст.ст.5, 10, 25 Закону №280/97-ВР система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 46 Закону №280/97-ВР установлено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Перша сесія новообраної сільської, селищної, міської ради скликається відповідною територіальною виборчою комісією не пізніш як через два тижні після реєстрації новообраних депутатів ради в кількості, яка забезпечує повноважність складу ради відповідно до статті 45 цього Закону. Перше пленарне засідання першої сесії відкриває голова зазначеної територіальної виборчої комісії ... З моменту визнання повноважень депутатів ради нового скликання та новообраного сільського, селищного, міського голови відповідно до статті 42 цього Закону головує на пленарних засіданнях ради першої сесії новообраний голова.

Наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради.

Не пізніш як на другій сесії затверджується регламент роботи відповідної ради, а також положення про постійні комісії ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Рішення про скликання сесії ради ... доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради, з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Частиною 4 статті 42 Закону №280/97-ВР визначено, що сільський, селищний, міський голова, зокрема: організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

Враховуючи викладене, формою роботи відповідної ради є сесія, яка складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Скликання сесії, підготовка питань для розгляду на пленарних засіданнях, формування порядку денного сесії віднесено до повноважень сільського, селищного, міського голови. При цьому пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися як самим сільським, селищним, міським головою, так і постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.

Порядок скликання і проведення сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради.

Рішенням 2 сесії Каховської міської ради Херсонської області VII скликання від 26.11.2015 року №4/2 зі змінами внесеними згідно з рішенням сесії Каховської міської ради VII скликання №1568/76 від 28.03.2019 року затверджено Регламент Каховської міської ради VII скликання (далі - Регламент).

Частинами 1, 8, 9 ст. 29 Регламенту визначено, що міська рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій. Кожне пленарне засідання ради починається і завершується виконанням у залі, де вони проводяться, Державного Гімну України.

Розпорядження про скликання сесії приймається міським головою та доводиться до відома депутатів і населення не пізніше, як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніше, як за день до сесії, з зазначенням часу скликання, місця проведення та переліку питань, які передбачаються внести на розгляд ради.

Проекти рішень Каховської міської ради надаються депутатам на їхні поштові електронні скриньки за три дні до проведення спільного засідання депутатських комісій, або безпосередньо під час проведення спільного засідання депутатських комісій на електронних носіях (планшети системи "ГОЛОС"). В разі позачергових пленарних засідань - безпосередньо перед пленарним засіданням міської ради. У такому випадку рішення з цих питань приймаються після розгляду проектів рішень безпосередньо під час пленарних засідань або на засіданнях постійних комісій ради в перерві пленарних засідань.

Питання, що стосуються прийняття або внесення змін до бюджету міста, обов`язково розглядаються на засіданнях постійних комісій ради.

Згідно ст. 33 Регламенту сесію відкриває і веде міський голова, а у випадках, передбачених чинним законодавством та цим Регламентом, - суб`єкт, який має на це право.

Головуючий на пленарному засіданні міської ради: неупереджено веде засідання, оголошує перерви на засіданнях; виносить на обговорення проекти рішень міської ради, інформує про матеріали, що надійшли до початку пленарного засідання міської ради; організовує розгляд питань; оголошує список осіб, які записалися для виступу; надає слово для доповіді (співдоповіді), виступу, оголошує наступного виступаючого; створює рівні можливості депутатам для участі в обговоренні питань; ставить на голосування проекти рішень та пропозиції і зауваження до них, оголошує його результати; забезпечує дотримання цього Регламенту всіма присутніми на пленарному засіданні; робить офіційні повідомлення, а також ті, які вважає за необхідне оголосити; вживає заходів для підтримання порядку на пленарному засіданні; здійснює інші повноваження, передбачені чинним законодавством та цим Регламентом.

Згідно ст.32 Регламенту порядок денний сесії міської ради формує міський голова, за його відсутності секретар ради.

Проект порядку денного оголошується головуючим на початку пленарного засідання ради, він приймається за основу більшістю від присутніх на пленарному засіданні депутатів.

Зміни та доповнення до проекту порядку денного ставляться головуючим на голосування у порядку їх надходження. Питання вважається включеним до порядку денного, якщо за нього проголосувало більше половини депутатів, присутніх на пленарному засіданні ради. Послідовність розгляду питань порядку денного може бути змінено. Після цього порядок денний приймається в цілому більшістю депутатів, присутніх на пленарному засіданні.

Розгляд питань порядку денного, внесених безпосередньо при розгляді порядку денного на сесії ради, можливий лише при умові підготовленого проекту рішення в установленому Регламентом порядку та при умові його розгляду під час пленарного засідання ради або постійними комісіями міської ради під час перерви у пленарному засіданні. Питання, що стосується прийняття або внесення змін до бюджету міста обов`язково розглядаються на засіданнях постійних комісій ради.

З наведеного слід дійти висновку, що порядок денний формується безпосередньо міським головою та складається з питань, що плануються до розгляду на пленарному засіданні сесії.

Сесія скликається відповідним розпорядженням міського голову та доводиться до відома депутатів і населення не пізніше, як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніше, як за день до сесії, з зазначенням часу скликання, місця проведення та переліку питань, які передбачаються внести на розгляд ради.

Аналогічний зміст щодо інформації обов`язковою до зазначення в розпорядженні відповідного суб`єкта про скликання сесії має ч. 10 ст. 46 Закону №280/97-ВР.

Так, серед іншого, в розпорядженні зазначається перелік питань, які передбачаються внести на розгляд ради.

З буквального тлумачення приписів ч.10 ст. 46 Закону №280/97-ВР та ст.29 Регламенту вбачається, що розпорядження міського голови про скликання сесії міської ради не є тим документом, яким міський голова засвідчує сформований ним порядок денний, оскільки в розпорядженні зазначається лише перелік питань, які передбачаються внести на розгляд ради, що надає міському голові процесуальну можливість змінити перелік питань, які виставляються на розгляд сесії (сформувати порядок денний до його затвердження міською радою).

Обставиною, що обмежує міського голову в питаннях, які можуть бути винесені на розгляд ради, а отже й включені до порядку денного, є умова їх попереднього надання депутатам ради та розгляд проектів рішень безпосередньо під час пленарних засідань або на засіданнях постійних комісій ради в перерві пленарних засідань.

В даному випадку, розпорядження міського голови від 03.03.2020 року №39-р, дійсно, містило лише три питання, які пропонувались на розгляд 94 позачергової сесії міської ради VII скликання, проте, в силу наведеного вище висновку суду, зазначений в розпорядженні перелік не можна вважати кінцевим, сформованим головою міськради порядком денним.

Дійсний сформований міським головою проект порядку денного оголошується головуючим на початку пленарного засідання ради.

В даній справі проект порядку денного, запропонований до затвердження ради, був оголошений міським головою шляхом зазначення на початку пленарного засідання 94 позачергової сесії міської ради, що на порядок денний винесено проекти рішень, які були озвучені на спільному засіданні депутатських комісій 05.03.2020 року, яке, згідно наявного в матеріалах справи протоколу спільного засідання депутатів до 94 позачергової сесії міської ради, яка відбудеться 05.03.2020 року від 05.03.2020 року №68 (а.с.71), було проведено цього ж дня, що й пленарне засідання сесії ради. Більш того, згідно протоколів пленарне засідання розпочалось тієї ж хвилини, що й закінчилось спільне засідання депутатських комісій (засідання комісій закінчилось 05.03.2020 року о 09:50 год., пленарне засідання розпочалось 05.03.2020 року о 09:50).

Також, згідно протоколів засідань на обох з них були присутні 26 депутатів, серед яких й ОСОБА_1

З протоколу спільного засідання депутатів до 94 позачергової сесії міської ради, яка відбулася 05.03.2020 року №68 від 05.03.2020 року вбачається, що головою міської ради повністю перелічені питання, винесені на розгляд сесії - усього 14 питань, серед яких й питання "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1" . Позивач під час спільного засідання комісій приймав активну участь в обговоренні питань.

Зазначене в сукупності дозволяє стверджувати, що ОСОБА_1 , як й інші депутати присутні під час спільного засідання комісій, були обізнані з переліком питань, які були винесені на розгляд 94 позачергової сесії Каховської міської ради та розуміли, що має на увазі міський голова, використовуючи при оголошенні питань порядку денного 94 позачергової сесії міської ради відсилочне посилання, на тільки що завершене спільне засідання депутатських комісій.

Тому, в даному конкретному випадку, посилання ОСОБА_1 на порушення міським головою Регламенту Каховської міської ради в частині постановлення на розгляд питань, що не передбачались Порядком денним сесії ради є необґрунтованим, оскільки під час справи судом встановлено, що порядок денний був сформований головою міськради виключно з питань, що були обговорені та озвучені на спільному засіданні депутатських комісій 05.03.2020 року.

Окрім вказаного, як справедливо зазначено відповідачем, порядок денний формується головою міськради, проте затверджується самою радою, що в даному випадку було здійснено нею шляхом голосування за порядок денний 94 позачергової сесії Каховської міської ради до якого включено 14 питань (затверджено 19 голосами "за"), серед яких й питання "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1" (а.с.66).

Таким чином, голосування за питання, винесені на розгляд 94 позачергової сесії Каховської міської ради відбувалось згідно затвердженого Каховською міською радою порядку денного.

Щодо посилань ОСОБА_1 на порушення міським головою ч.6 ст. 35 Регламенту в частині винесення на переголосування рішень міської ради стосовно питання "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1" , суд зазначає наступне.

Так, згідно приписів частини 6 ст.34 Регламенту в ході розгляду проектів рішень міської ради переголосування пропозицій, зауважень та самого проекту не допускається. В разі неприйняття рішення після повторного обговорення відповідне питання без голосування знімається з розгляду.

З протоколу пленарного засідання 94 позачергової сесії Каховської міської ради Херсонської області від 05.03.2020 року №94 вбачається, що питання під №3 Порядку денного - "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 " розглядалось міською радою двічі. Перший раз рішення не прийнято (голосували "за" - 17, "проти" - 1). Другого разу питання знову розглянуто радою після розгляду всіх інших питань порядку денного. За результатом повторного розгляду рішення прийнято (19 голосів "за").

Отже, відповідачем при розгляді питання "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1" , дійсно допущено порушення ч.6 ст.34 Регламенту.

Враховуючи, що в спорі ОСОБА_1 , як депутатом ради, заявлено позовні вимоги, що стосуються процедурних питань, суд з метою дотримання висновків Верховного Суду зазначених у постановах від 26 вересня 2019 року у справі № 320/9766/15-а та від 06 листопада 2019 року у справі №2340/3539/18 розглянув відповідні доводи позивача. Однак, під час судового розгляду судом, як у випадку з позовними вимогами про визнання протиправним та не чинним рішення, не встановлено наявність конкретного індивідуально-визначеного права або законного інтересу позивача, порушеного виявленим недотриманням головою міської ради Регламенту. Так, Регламент хоч і встановлює заборону на переголосування пропозицій, зауважень та самого проекту, проте порушення приписів частини 6 ст.34 Регламенту не передбачає жодних наслідків такого порушення для позивача. Тобто, сам факт процедурного порушення при прийнятті рішення "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 " не створює для позивача жодних юридично - правових наслідків.

Безпосередньо позивач не є потерпілим від встановленого судом порушення процедури прийняття рішення, оскільки воно не спричинило суттєвого негативного впливу саме на нього і він не зазнав жодної реальної шкоди.

Таким чином, враховуючи, що судом встановлені обставини, що свідчать, в частині позовних вимог щодо визнання дій міського голови Дяченка А.А . в порушені Регламенту Каховської міської ради Херсонської області протиправними та зобов`язання утриматися від його порушення, про відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), а також порушених безпосередньо виявленим порушенням прав позивача, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог також і в цій частині.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що позивачем стосовно кожної з заявлених позовних вимог не підтверджено наявність в нього порушеного права або законного інтересу, який підлягає судовому захисту, що, відповідно, має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Згідно п.3 «Прикінцевих положень» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 104000000