Справа № 320/5616/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5616/19 Головуючий у І інстанції - Шейко Т.І.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
У Х В А Л А

04 травня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційною скаргою Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 25 вересня 2019 року у виконавчому провадженні № 59638810 у розмірі 10200,00 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 25 вересня 2019 року у виконавчому провадженні № 59638810 у розмірі 10200,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2020 року в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2020 року апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області - задоволено.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 25 вересня 2019 року у виконавчому провадженні № 59638810 у розмірі 10200,00 грн. - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 25 вересня 2019 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 59638810 у розмірі 10200,00 грн.

15 квітня 2020 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Головного територіального управління юстиції у м. Києві судовий збір у розмір 4802,50 грн. сплачено Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

29 квітня 2020 року на запит Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року надійшла адміністративна справа № 320/5616/19.

Розглянувши подану заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про ухвалення додаткового рішення колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з пунктом 17 Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» № 7 від 20.05.2013 року встановлено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову у розмірі 1 921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19 грудня 2019 року № 4797 (а.с. 33), та 2 881,50 грн. - за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції., що підтверджується платіжним дорученням від 18 лютого 2020 року № 328 (а.с. 71). Сплачений судовий збір зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 5 статті 139 КАС України визначено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з аналізу викладеної норми, вбачається, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, визначальною підставою для стягнення судових витрат є статус сторони по справі.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, є субєктом владних повноважень, а відтак, за даних обставин у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат на користь Позивача.

При цьому, Позивачу - суб`єкту владних повноважень, можуть компенсуватись лише документально підтвердженні витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, оскільки суб`єкт владних повноважень повинен нести усі ризики, пов`язані з прийняттям ним рішень, вчиненням дій чи допущенням бездіяльності, у тому числі необхідність відстоювати правомірність своєї поведінки в адміністративному суді. Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних відносинах із владою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верхового Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 161/14389/16-а (№ К/9901/24601/18).

Враховуючи те, що Позивачем згідно платіжного доручення від 19 грудня 2019 року № 4797 було сплачено 1 921,00 грн. судового збору за подання адміністративного позову та відповідно до платіжного доручення від 18 лютого 2020 року № 328 було сплачено 2881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, проте інших витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз ним не здійснювалось, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 139, 241, 242, 243, 248, 252, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко