Справа № 264/1586/20
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/1586/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Мельченка Руслана Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 505755 від 05 березня 2020 року, винесеної відповідачем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки вона не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням законодавства. Зокрема зазначив, що в той день позивач рухався на своєму автомобілі по проспекту Будівельників та був зупинений працівниками поліції. Перед цим позивач рухався у другій смузі і не здійснював будь-яких обгонів або перестроювань, що потребували би від нього включення відповідного світлового покажчика.

Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надіслав до суду письмовий відзив, в якому зазначив про законність своїх дій при розгляді справи та складані постанови відносно ОСОБА_1 , який в порушення пункту 9.2.б. правил дорожнього руху, виконуючи маневр перестроювання та випередження авто, яке рухалось попереду, не подав сигнал світловим покажчиком повороту. Також представив диск із відеозаписом обставин подій з місця пригоди.

Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та в судове засідання не прибули обидві сторони спору, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 9.2. б) Правил дорожнього руху України визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Судом встановлено, що 05 березня 2020 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 505755 від 05 березня 2020 року інспектором взводу №1 роти тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Мельченком Русланом Олександровичем було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, а саме за те, що він 05 березня 2020 року о 10:10 год., керуючи автомобілем MITSUBISHI OUTLANDER, державний номер НОМЕР_1 , в місті Маріуполі по вулиці Літакова 44, виконуючи маневр перестроювання та випередження авто, яке рухалось попереду, не подав сигнал світловим покажчиком лівий поворот, а після повернення в займану полосу - правий поворот, чим порушив пункт 9.2 б) ПДР України, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачеві слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єкт та об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у протиправному посяганні на встановлені правила користування транспортним засобом попереджувальних сигналів під час перестроювання та порушення вимог пункту 9.2. б)., який зобов`язує водія перед перестроюванням подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку.

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, в обґрунтування правомірності накладення стягнення відповідачем представлено відеозапис з реєстратора службового автомобіля працівників поліції, на якому зафіксовано як легковий автомобіль позивача MITSUBISHI OUTLANDER білого кольору під керуванням позивача рухається по вулиці Літакова та здійснює випередження одного із автомобілів, який рухався ближче до правого краю дороги. При цьому перестроювання автомобіля позивача з однією смуги на іншу не відбулось, а ширина однієї смуги дозволила зробити це позивачу без зміни смуги руху.

Згідно з пунктом 1.10. Правил дорожнього руху випередженням визнається рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі. А маневруванням відповідного до цього ж пункту ПДР вважається - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу.

Отже випередження та перестроювання є різними поняттями, перше з яких не вимагає від водія ввімкнення світлового покажчика повороту за відсутності факту перестроювання.

Однак з представленого відповідачем відеозапису не вбачається здійснення позивачем дій, які могли би свідчити про перестроювання його авто з однієї смуги на іншу, що потребувало б ввімкнення відповідного світлового покажчика повороту. А випередження позивачем попутного автомобіля відбулось без зміни смуг руху.

Крім цього, відстань, на якій було здійснено відеозапис епізоду випередження та якість зображення, не дозволяє чітко побачити та встановити можливе порушення позивачем приписів пункту 9.2 б). Правил дорожнього руху та відсутність або наявність у спірний момент ввімкненого світлового покажчика повороту відповідного напрямку.

Подібні обставини не дозволяють достеменно та з достатньою мірою достовірності встановити в діях позивача будь-які порушення Правил дорожнього руху.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та порушенні правил дорожнього руху належними доказами доведена не була.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, а також встановлені обставини, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні та достовірні докази порушення позивачем вимог пункту 9.2. б) Правил дорожнього руху, а саме виконання маневру перестроювання та випередження авто, яке рухалось попереду, та не ввімкнення світлового покажчика повороту відповідного напрямку.

За таких обставин постанова відповідача не може вважатися правомірною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2,9,242-246 КАС, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Мельченка Руслана Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 505755 від 05 березня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Повний тест рішення складено 04 травня 2020 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов