Справа № 420/1728/20
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1728/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойко О.Я.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Івано-Франківської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання надати інформацію, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору

1.1. 02 березня 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Прокуратури Івано-Франківської області, в якому просив:

(1) визнати протиправною бездіяльність Прокуратури Івано-Франківської області щодо ненадання позивачу публічної інформації за інформаційним запитом;

(2) зобов`язати Прокуратуру Івано-Франківської області надати ОСОБА_1 повну інформацію, що запитувалася, згідно з інформаційним запитом, а саме копію рішення, яким скасовано позивачу повідомлення про підозру з вказівкою на норму закону, на підставі якої це рішення було прийнято, а також хто його прийняв, оскільки ця інформація є необхідною для подальшого доведення факту, щодо позивача відповідачем здійснюється катування в процесуальному аспекті.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

2.1. Поданий позов обґрунтовувався тим, що 22 лютого 2020 року позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом про надання публічної інформації. Інформація стосувалася кримінального провадження, в якому позивач був притягнутий до кримінальної відповідальності, однак статусу підозрюваного не набув. Зокрема, позивач просив надати копію рішення про скасування йому підозри. Оскільки позивач не є учасником кримінального провадження він звернувся до відповідача саме в рамках ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

2.2.Відповідач запитувану інформацію не надав.

2.3. Посилаючись на те, що ненадання відповідачем запитуваного в інформаційному запиті документу, який містить інформацію про позивача, порушило його право на доступ до інформації відповідно до ст.10 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», останній звернувся до суду з даним позовом.

(б) Позиція Відповідача

2.4. 01.04.2010р. відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що 24.02.2020р. він отримав запит від позивача. 28.02.2020 року за результатами розгляду запиту надіслав відповідне роз`яснення позивачу засобами поштового зв`язку. У зв`язку з чим відповідач вважає, що він не порушував прав позивача та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

(в) Відповідь на відзив Позивача

2.5. 07.04.2020 року позивач надав відповідь на відзив. Позивач зазначив, що лист на запит від 28.02.2020р., на який посилався відповідач, не є однозначною відповіддю на запитувану інформацію, є відпискою, оскільки витребуваний документ у запиті, відповідач так і не надав.

ІІІ. Процедура та рух справи

3.1. 06.03.2020р. Одеський окружний адміністративний суд виніс ухвалу про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтверження

4.1. 10.03.2016р. позивачу було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.289 КК України. Той факт, що позивач був притягнутий до кримінальної відповідальності підтверджується ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.10.209р. про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000152 (а.с.18-19).

4.2. 12 лютого 2020 року при розгляді питання про здійснення приводу свідка в рамках кримінального провадження №0000152 Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області виніс ухвалу про відмову в здійсненні приводу свідка, ОСОБА_1 . В тексті даної ухвали суд зазначив, що 24.12.2019 року підозра щодо ОСОБА_1 була скасована (а.с.) Саме з цього документу позивачеві стало відомо про те, що підозра стосовно нього скасована.

4.3. 22 лютого 2020 року позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом про надання публічної інформації, а саме: просив надати документ, який винесений в рамках кримінального провадження №000152 від 24 грудня 2019 року про скасування повідомлення про підозру, яку було йому вручено 10 березня 2016 року слідчим поліції Луканюком І.Б. (а.с.6).

4.4. На момент звернення до відповідача із запитом на підставі ЗУ «Про доступ до публічної інформації» позивач в статусах підозрюваного чи обвинуваченого не перебував (а.с.). Даний факт підтверджується ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 16.03.2020р. (а.с.)

4.5. 25 лютого 2020 року відповідач отримав запит позивача відповідно до роздруківки відстеження Укрпошти (а.с.12).

4.6. 02 березня 2020 року відповідач надіслав позивачу повідомлення від 28 лютого 2020 р. (а.с.) У даному листі відповідач зазначив, що запитувана інформація не може бути надана в строк, встановлений ЗУ «Про доступ до публічної інформації», оскільки процесуальний керівник у кримінальному провадженні, в якого знаходиться витребуваний документ, перебуває в черговій відпустці.

4.7. На момент звернення позивача до суду із позовною заявою витребуваний документ у запиті позивач не отримав.

V. Джерела права та висновки суду

5.1. Згідно з ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI: « 1. Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

2. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом».

5.2. Відповідно до ст.10 Закону №2939-VI: «Кожна особа має право:

1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом;

2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається;

3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону;

4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів;

5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

2. Обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.

3. Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані:

1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом;

2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом;

3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб;

4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується».

5.3 Частиною 1 ст. 13 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

5.4. Згідно з ч.1 статті 20 Закону №2939-VI: «Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту».

5.5. Відповідно до ч. 4 цієї статті: « У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту».

5.6. Повертаючись до спірних правовідносин, у суду немає сумнівів що інформація, яка міститься в документі про скасуванні підозри про вчинення позивачем кримінального правопорушення стосується безпосередньо позивача. Таким чином, позивач має право на доступ до даного документу, а відповідач, будучи розпорядником даної інформації, зобов`язаний був надати йому вказаний документ протягом п`яти днів з моменту отримання запиту, або повідомити про продовження строку до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження.

5.7. З огляду на зміст відповіді на запит від 28.02.2020р. суд вважає її безпідставною та відповідно протиправною з наступних мотивів.

5.8. Так, відповідач у своїй відповіді повідомляє, що не може надати запитувану інформацію у встановлений Законом №2939-VI строк, оскільки процесуальний керівник у кримінальному провадженні знаходиться у відпустці до 20.03.2020 року. Тобто фактично відповідач робить відстрочку в задоволенні запиту. Однак суд зазначену підставу відповідача не бере до уваги.

5.9. По-перше, на думку суду, знаходження процесуального керівника кримінального провадження у відпустці не є законною підставою для відстрочки задоволення запиту. Адже відповідно до частини 6 статті 22 Закону №2939-VI : « Відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення».

5.10. По-друге, згідно з частиною 7 статті 22 Закону №2939-VI: « У рішенні про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено […] строк, у який буде задоволено запит». Однак відповідач не дотримався вимог вказаної статті та не вказав у своїй відповіді коли саме буде наданий запитуваний документ.

5.11. Крім того, суд звертає увагу, що на даний момент позивач так і не отримав документ, який просив надати у своєму запиті. Суд погоджується з аргументом позивача, що така пасивна поведінка відповідача становить невиконання ним свого обов`язку надавати безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, інформацію про осіб, яких вона стосується. При цьому суд акцентує увагу, що даний обов`язок встановлений п.1 ч.3 ст.10 Закону №2939-VI, а саме: «Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом». Тобто даним Законом встановлений обов`язок не тільки щодо надання відповіді на запит у встановлені строки, а також конкретно зазначений обов`язок надавати саме запитувану інформацію, особливо якщо вона стосується особи, яка звернулася з даним запитом.

5.12. Суд зазначає, що поняття бездіяльності було неодноразово надано Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постановах від 26.06.2019 року по справі №807/583/14, від 15.03.2019 року по справі №805/1953/18-а та від 23.05.2018 року по справі №802/490/16-а, в яких зазначено, що бездіяльність - це пасивна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним тих дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього обов`язків (завдань) згідно із чинним законодавством.

5.13. Повертаючись до спірних правовідносин, позивач вказує і в прохальній частині позову, і в його обґрунтуваннях, що бездіяльність відповідача пов`язана саме з ненаданням запитуваного ним документу, а не відповіді відповідача від 28.02.2020р., яку позивач не вважає відповіддю по суті.

5.14. Таким чином, суд робить висновок, що відповідач, не надавши документ, який винесений в рамках кримінального провадження №000152 щодо позивача, здійснив перешкоди для реалізації його права на доступ до інформації про себе, передбачене п.2 ч.1 ст.10 Закону №2939-VI. Відтак - позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання позивачу публічної інформації за інформаційним запитом належить до задоволення.

5.15. Разом з тим, що стосується другої позовної вимоги, позивач просить окрім зобов`язання відповідача надати запитуваний документ: «…зобов`язати також надати інформацію про те, на підставі якої норми закону це рішення було прийнято, а також хто його прийняв, далі оскільки ця інформація є необхідною для подальшого доведення факту, щодо позивача відповідачем здійснюється катування в процесуальному аспекті». Суд вважає, що дана позовна вимога викладена в некоректній формі, оскільки щодо «подальшого доведення факту катування позивача в процесуальному аспекті» суд в межах розгляду даної адміністративної справи жодного висновку не робив, та не має законних повноважень щодо здійснення таких висновків. Тому суд зазначає, що вказана позовна вимога належить до часткового задоволення. Зокрема, суд робить висновок про задоволення вимоги стосовно зобов`язання відповідача надати повну інформацію, що запитувалася, згідно з інформаційним запитом від 22.02.2020р.

VI. Розподіл судових витрат

6.1. Відповідно до ч.3 статті 139 КАС України: «При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору».

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246КАС України суд,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Прокуратури Івано-Франківської області щодо ненадання ОСОБА_1 публічної інформації за інформаційним запитом.

3. Зобов`язати Прокуратуру Івано-Франківської області надати ОСОБА_1 повну інформацію, що запитувалася, згідно з інформаційним запитом від 22.02.2020р., а саме копію рішення, яким скасовано позивачу повідомлення про підозру.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Прокуратури Івано-Франківської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна),60 грн.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суд зазначає, що під час карантину, встановленого постановою Кабінетом Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", строки на апеляційне оскарження, визначені КАС України продовжуються на строк дії карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: Прокуратура Івано-Франківської області, адреса: вул. Грюнвальдська,11, м.Івано-Франківськ;

Головуючий суддя Бойко О.Я.

.