Справа № 260/698/20
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2020 року м. Ужгород№ 260/698/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання - Міци О.-Д.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 - не з`явився;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2020 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), яким просить суд: "1. Визнати неправомірними дії Головного управління ПФУ в Закарпатській області щодо прийняття Рішення про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший; 2. Скасувати Рішення Головного управління ПФУ в Закарпатській області № від 04.03.2020 р; 3. Зобов`язати Головне управління ПФУ в Закарпатській області перевести з одного виду пенсії на інший, ОСОБА_1 , по її заяві від 26.02.2020 р."

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Свої позовні вимоги позивач мотивував наступним. Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі по тексту - Закон України № 3723-ХІІ) починаючи 28 квітня 2010 року. З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІ (далі по тексту - Закон України № 889-VІІ), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ. 26 лютого 2020 року, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Хустського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУПФУ в Закарпатській області), із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, так як Наказом № 382-к від 26 грудня 2019 року, ОСОБА_1 , звільнено з посади начальника управління статистики у Хустському районі, 31 грудня 2019 року у зв`язку із скороченням штатної чисельності. Рішенням Головного управління ПФУ в Закарпатській області від 04 березня 2020 року за № , позивачу було відмовлено в переведенні з одного виду пенсії на інший по заяві від 26 лютого 2020 року. Позивач вважає, що вищезазначене рішення, прийняте за відсутності підстав для прийняття такого, а тому відповідно підлягає скасуванню.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд відмовити повністю в задоволенні позову. Вказує, що позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України № 3723-ХІІ з 28 квітня 2010 року з урахуванням стажу державної служби 18 років 2 місяців 14 днів. Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати на посаді начальника відділу статистики у Хустському районі, у зв`язку з чим їй було правомірно тимчасово зупинено виплату пенсій. Згідно із внесених змін Законом України № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року встановлено, що з 01 жовтня 2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення, крім випадків, передбачених законом. Тому, в період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2017 року пенсія позивачу, як особі, яка займала посаду державної служби не виплачувалися, а з 01 жовтня 2017 року виплачувалися в розмірі, визначеному відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Виплату пенсії ОСОБА_1 розпочато з 01 жовтня 2017 року в розмірі 2875,85 грн. 13 січня 2020 року позивач звернулась до Хустського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління із заявою про внесення до пенсійної справи відомостей про звільнення з роботи. 26 лютого 2020 року позивач звернулась до Хустського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України № 889-VIIІ. В даному переведенні позивачці було відмовлено, оскільки, позивач на момент звернення за призначенням пенсії, відповідно до Закону України № 3723-ХІІ працювала на державній службі, та отримувала пенсію то підстав для призначення пенсії згідно Закону України № 889-VIIІ не має.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча судом вживалися заходи щодо виклику учасників справи, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було надіслано на адресу позивача, що вказана в позовній заяві, про судове засідання призначене на 28 квітня 2020 року, позивач був повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис позивача на вказаному повідомленні (а.с. 20).

У відповідності до витягу з журналу вихідної кореспонденції Закарпатського окружного адміністративного суду, 02 квітня 2020 року відповідачем було отримано ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в даній адміністративній справі від 27 березня 2020 року (а.с.а.с. 40, 41).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на те, що дана справа є справою незначної складності, для якої пріоритетним є швидке її вирішення, сторони подали письмові пояснення та докази щодо спірних правовідносин та предмету доказування у цій справі незначної складності, суд вважає за можливе розглянути її за відсутності учасників справи, у письмовому провадженні.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, та не заперечується учасниками справи, що позивач отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України № 3723-ХІІ з 28 квітня 2010 року з урахуванням стажу державної служби 18 років 2 місяців 14 днів.

Статтею 47 частиною 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (в редакції Законів України № 911-VIII від 24 грудня 2015 року; із змінами, внесеними згідно із Законами № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року, № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року - застосовується з 01 жовтня 2017 року) передбачено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2017 року: особам (крім осіб з інвалідністю І та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно внесених змін Законом України № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року встановлено, що з 01 жовтня 2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення, крім випадків, передбачених законом.

Тому, в період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2017 року пенсія позивачеві, як особі, яка займала посаду державної служби не виплачувалася, а з 01 жовтня 2017 року виплачувалася в розмірі, визначеному відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Виплату пенсії ОСОБА_1 розпочато з 01 жовтня 2017 року в розмірі 2875,85 грн.

Наказом начальника Головного управління статистики у Закарпатській області № 382-к від 26 грудня 2019 року, ОСОБА_1 , звільнено з посади начальника управління статистики у Хустському районі, 31 грудня 2019 року у зв`язку із скороченням штатної чисельності (а.с. 11).

26 лютого 2020 року позивач звернулась до Хустського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України № 889-VIIІ. До заяви були додані наступні документи: довідку № 11-24/С-12-ЗП-20/26-20 від 14 лютого 2020 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальне звання, або дипломатичний ранг, надбавка за вислугу років) станом на 31 грудня 2019 року; довідку № 11-24/С-12-ЗП-20/25-20 від 14 лютого 2020 року про складові заробітної плати (за останні 24 місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); довідку № 11-24/С-6-20 від 06 лютого 2020 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальне звання, або дипломатичний ранг, надбавка за вислугу років) станом на 06 лютого 2020 року; довідку № 11-24/С-6-20/18-20 від 06 лютого 2020 року про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби (а.с.а.с. 25-31).

Рішенням Головного управління ПФУ в Закарпатській області від 04 березня 2020 року за № , позивачу було відмовлено в переведенні з одного виду пенсії на інший по заяві від 26 лютого 2020 року, оскільки позивач на момент звернення за призначенням пенсії, відповідно до Закону України № 3723-ХІІ працювала на державній службі, та отримувала пенсію, а тому підстав для призначення пенсії згідно Закону України № 889-VIIІ не має. Крім того вказано, що пунктом 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 № 622 (далі по тексту - Порядок № 622), яка прийнята на виконання Закону України № 889-VIIІ та застосовується з 01 травня 2016 року чітко передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ, мають, зокрема жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням 20-річного стажу на посадах за категоріями посад державних службовців, якщо до набрання чинності Законом України № 889-VIIІ їм не призначалася пенсія відповідно до Закону України № 3723-ХІІ (а.с. 10).

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом ураховано наступне.

Як передбачено статтею 45 частиною 3 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Пунктом 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII визначено, що Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII (набрав чинності 01 травня 2016 року) державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом (01 травня 2016 року) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ виникає за наявності страхового стажу у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років, якщо до набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року пенсія не призначалася.

Водночас відповідно до статті 90 Закону України № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Виходячи з системного аналізу положень Закону України № 889-VIII та статті 37 Закону України № 3723-ХІІ, суд дійшов висновку, що із набранням чинності Законом України № 889-VIII державні службовці втратили право на призначення спеціальних пенсії та отримали право на призначення пенсій на загальних підставах, тобто відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом із цим законодавцем передбачено виключення для тих осіб, які станом на 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII) мають не менш як 20 років стажу на посадах державної служби, незалежно від того, чи займали такі особи станом на 01 травня 2016 року посади державної служби. Для такої категорії осіб збережено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески).

Відповідно до статті 37-1 Закону України № 3723-ХІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Порядком № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Також пунктом 3 Порядку № 622 передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону.

Тобто, відповідно до Порядку № 622 право на призначення пенсії державного службовця мають особи, яким до набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року не призначалась пенсія за нормами Закону України № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.

Таким чином, право на призначення пенсії державного службовця в рамках дії Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року мають особи, які не отримували пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.

Як судом встановлено, та не заперечується учасниками справи, що позивач отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України № 3723-ХІІ з 28 квітня 2010 року з урахуванням стажу державної служби 18 років 2 місяців 14 днів.

Позивач вказує, що у період з квітня 2015 року по вересень 2017 року, у зв`язку з тим, що після призначення пенсії за віком, продовжувала працювати на посаді державного службовця не отримувала пенсійні виплати, тому позивач вважає відмову відповідача в переведенні з одного виду пенсії на інший вид неправомірною.

Статтею 47 частиною 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (в редакції Законів, № 911-VIII від 24 грудня 2015 року; із змінами, внесеними згідно із Законами № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року, № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 - застосовується з 01 жовтня 2017 року) передбачено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2017 року: особам (крім осіб з інвалідністю І та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно внесених змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року встановлено, що з 01 жовтня 2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, на підставі вищенаведених норм в період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2017 року пенсія позивачу, як особі, яка займала посаду державної служби не виплачувалися, а з 01 жовтня 2017 року продовжували виплачувати пенсію в розмірі, визначеному відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

А відтак, судом встановлено, позивачу з 28 квітня 2010 року було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України № 3723-ХІІ, яка виплачувалася до 01 квітня 2015 року та продовжувала виплачуватися з 01 жовтня 2017 року у розмірі, визначеному відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно вимог статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 2 частини 1 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 28 квітня 2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 04 травня 2020 року.

СуддяС.Є. Гаврилко