Справа № 560/1811/20
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1811/20
РІШЕННЯ

іменем України

04 травня 2020 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни;

- зобов`язати управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що робота в складі невоєнізованого формування Цивільної оборони Чорнобильського району підтверджується вкладкою до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, про визначення ОСОБА_1 учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Тому позивач був безпосередньо залучений до складу формувань Цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та став інвалідом внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Ухвалою суду від 06.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до осіб з інвалідністю внаслідок війни згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є наявність у особи інвалідності, наявність доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Відсутні будь - які докази підтвердження факту залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони, а тому законних підстав для надання статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення у відповідача немає.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 звернувся до управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області із заявою від 14.02.2020, у якій просив видати йому посвідчення інваліда війни. У заяві позивач зазначив, що згідно із відомостями, які викладені у довідці Дунаєвецького АТП 16839, він виконував роботу в зоні Чорнобильської катастрофи. Крім того, згідно з довідкою МСЕК, йому призначено II групу інвалідності, у зв`язку із захворюваннями, які пов`язані з роботами по ліквідації наслідків Чорнобильської АКС. 26 квітня 2019 року Хмельницькою облдержадміністрацією йому видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, серія НОМЕР_1 . Відповідно до експертного висновку вказано, що захворювання пов`язані із виконанням роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Разом із вказаною заявою позивачем було надано:

1. довідку Дунаєвецького АТП 16839, видану водієві ОСОБА_1, згідно якої він дійсно з 14.06.1986 по 30.06.1986 та повторно з 26.09.1986 по 14.10.1986 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

2. довідку МСЕК №057540 від 13.05.2004, якою визначено довічно ступінь втрати професійної працездатності у 75%, у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

3. посвідчення серії НОМЕР_1 учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, категорії 1, яке видане 26 квітня 2019 року Хмельницькою облдержадміністрацією. Також у цьому посвідченні вказано, що його пред`явник є особою з інвалідністю, група інвалідності друга;

4. експертне заключення Львівської регіональної міжвідомчої експертної ради на засіданні №55 від 20.01.1994, згідно якого захворювання ОСОБА_1 пов`язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

5. копію паспорта.

Листом від 24.02.2020 №50/16/07/2020 позивача повідомлено, що статтею 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відмічено, що для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни необхідна наявність:

- довідки до акта огляду медико-соціальної комісії про встановлення групи інвалідності в зв`язку з захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС;

- відповідних документів, які б підтверджували участь у формуваннях Цивільної Оборони на момент аварії на Чорнобильській АЕС.

Зазначених документів до управління не подано, тому встановити статус особи з інвалідністю внаслідок війни немає законних підстав.

Разом з позовною заявою позивачем також подано протокол засідання комісії по призначенню пенсії від 09.09.1994, в якому зазначено вид пенсії позивача - по інвалідності, учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, група інвалідності - ІІІ, ІІ група. Однак вказаний протокол не зазначений серед додатків до заяви від 14.02.2020, поданої відповідачу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (далі - Положення №302), посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону №3551-ХІІ.

Згідно п.9 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Частину 2 статті 7 доповнено пунктом 9 згідно із Законом №1770-IV від 15.06.2004.

Таким чином, обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно п.9 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII є:

1. докази залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони;

2. наявність у особи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника Цивільної оборони СРСР від 6 червня 1975 року № 90 та Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №1111, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

За відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених п.9 ч.2 ст.7 Закону №3551-ХІІ, немає.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 27 лютого 2019 року по справі № 149/3307/16-а , від 10 жовтня 2019 року по справі №810/4584/18, 20 грудня 2019 року по справі №315/594/15-а та від 26 лютого 2020 року по справі №377/196/17, від 27 квітня 2020 року по справі №826/15761/17.

Також суд звертає увагу на те, що у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року по справі №542/240/17 та 27 лютого 2020 року по справі №537/5039/16-а зазначено наступне: з пояснювальної записки до проекту Закону України "Про внесення змін до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб (1300 чоловік), які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у тридцятикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

Крім цього, у вказаній пояснювальній записці відмічено, що перелік робіт, які провадились цими загонами, включає: проведення радіаційної розвідки, гасіння пожеж на забруднених радіонуклідами торфовищах, дезактивацію доріг, жилих та адміністративних будинків, спецобробку техніки на пунктах дезактивації, доставку дезактиваційних речовин та інші. Роботи провадились у складі військових формувань. Проте при виконанні тих же робіт, що й особи мобілізовані військкоматами до інших військових формувань, інваліди з цієї малочисельної категорії ліквідаторів не прирівняні до інвалідів війни Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". За час, що пройшов з дня Чорнобильської катастрофи, більше 130 бійців вже померли, близько 200 є інвалідами. Для цих двохсот ще живих інвалідів прирівняння у правах до їхніх товаришів, з якими вони пліч-о-пліч ліквідували наслідки жахливої катастрофи, було б актом відновлення справедливості, хоч і запізнілим.

Також суд враховує, що Верховний Суд у згаданих рішеннях наголошував на тому, що при вирішенні подібних спорів обставина щодо безпосередньої участі особи у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни на підставі п.9 ч.2 ст.7 Закону № 3551-ХІІ поширюватиметься на всіх, хто належить до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, право на встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі вимог п.9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII має незначне коло осіб, що разом з військовими формуваннями виконували першочергові заходи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони, за умови надання відповідних підтверджуючих документів.

Сам по собі факт залучення позивача до участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не є доказом залучення його до складу формувань Цивільної оборони.

Таким чином, при зверненні до відповідача ОСОБА_1 не подав будь-яких достовірних доказів, які б свідчили про залучення безпосередньо його чи підприємства, на якому він працював, до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Крім того, однією із обов`язкових умов надання статусу інваліда війни є встановлення особі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до пункту 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, "посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Позивач стверджує, що йому встановлена інвалідність другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Водночас, відповідачу він разом із заявою від 14.02.2020 подав довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення ступеня втрати працездатності, а не інвалідності.

На цих обставинах наголошував також і відповідач, відмовляючи у наданні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Враховуючи наведене, у відповідача не було достатніх підстав для встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни згідно п.9 ч.2 статті 7 Закону № 3551-ХІІ, а тому дії управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації щодо відмови у присвоєнні цього статусу є правомірними.

Отже, в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача слід відмовити. Також, як наслідок, не підлягають задоволенню похідні позовні вимоги про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Посилання позивача на окремі рішення місцевих загальних судів є необґрунтованими, оскільки згідно з ч.5 ст.242 КАС України суд враховує висновки, викладені лише в постановах Верховного Суду.

Таким чином, позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позивач був звільненим від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04 травня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 -
Відповідач:Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області (вул. Красінських, 7, м.Дунаївці, Дунаєвецький район, Хмельницька область,32400 , код ЄДРПОУ - 03198416)
Головуючий суддя Д.А. Божук