Справа № 937/1013/20
Суддя: Іваненко О. В.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 29.04.2020
Справа № 937/1013/20
Провадження № 2а/937/28/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Прозорової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополь ДПП Крайник Антона Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополь ДПП Крайник Антона Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 31 січня 2020 року, поштовим відправленням № 931 від 28 січня 2020 року, він отримав супровідний лист Національної поліції України відділ патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополь Департаменту патрульної поліції від 24.01.2020 за № 187/41/25/-2020 з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 861003 від 18 січня 2020 року. 18 січня 2020 року поліцейським взводу ВПП в АР Крим та міста Севастополя ДПП рядовим поліції Крайник Антоном Миколайовичем відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 861003, згідно якої він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України. Як зазначено в постанові: «18.01.2020 року 11 год. 42 хв. на (в) Херсонська обл., Генічеський р-н, АД М-18, 491 км. Водій керував тз та під час руху користувався засобом зв`язку (мобільним телефоном) тримаючи його у руці чим порушив п. 2.9 д ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП». йому поставлено в обов`язок сплатити грошовий штраф у розмірі 425 гривень. Постанова є протиправною та підлягає скасуванню. 18 січня 2020 року він, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Mercedes Benz Vito 115 CD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автомагістралі М-18. На вказаній автомагістралі приблизно о 18-39 годині на 491 км. був безпідставно зупинений співробітником поліції. Співробітник поліції зупинивши його транспортний засіб не представившись, на його питання про причину зупинки відповів, що він розмовляв по мобільному телефону в процесі керування транспортним засобом, чим порушив правила дорожнього руху. Співробітник поліції запропонував йому пред`явити документи на транспортний засіб, посвідчення водія та страховий поліс. На його вказівки на те, що правила дорожнього руху він не порушував, та на прохання надити докази вчинення правопорушення, від працівника поліції отримав відмову. У зв`язку з відмовою він о 11-41 годині зателефонував до підрозділу Національної поліції зі скаргою на незаконні дії працівника поліції. Працівник поліції повернувши мені посвідчення водія та реєстраційний талон на транспортний засіб, взявши страховий поліс сів в автомобіль поліції та сказав почекати. Приблизно через 40 хвилин після моменту зупинки працівник поліції повернув йому страховий поліс і він поїхав ділі. Порушення правил дорожнього руху він не допускав, в процесі керування транспортним засобом мобільний телефон в руці не тримав, ні з ким по телефону не спілкувався. Крім цього вказана постанова складена з грубим порушенням діючого законодавства.

Протокол та постанову про адміністративне правопорушення відносно нього на місці події поліцейський не складав, поліцейський не ознайомлював його з такими документами і не повідомив про те що Постанова складена. Ця обставина підтверджується відсутністю його підпису на вказаній Постанові, а також відсутністю підписів осіб які обов`язково мали бути залучені у якості понятих у разі його відмови у підписанні Постанови. Оскаржувана Постанова не містить відмітку про відмову від підпису. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка

притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. Права йому не роз`яснювались. Постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи. Йому оскаржувана Постанова не оголошувалась. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП. За місцем вчинення справа не розглядалась. Справа про адміністративне правопорушення відповідно до частини першої статті 268 КУпАП розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В його присутності справа не розглядалась. Співробітник поліції не повідомляв його про те, що така справа розглядається. Порушення правил дорожнього руху він не допускав, що унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності. Слід зазначити, що постанова була винесена без повного та всебічного з`ясування усіх обставин. Таким чином, було складено незаконну постанову, інформація в частині адміністративного правопорушення, викладена в Постанові, не відповідає дійсності. Необхідно зазначити, що інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення. Тому він просить суд скасувати постанову серії ДП №861003 від 18.01.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену відносно ОСОБА_1 . Стягнути з відповідача судові витрати з послуг адвоката по складанню позовної заяви.

В судове засідання позивач не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить позов задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та диск з відеозаписом з нагрудної камери в якості доказу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 . Письмового відзиву на позов не надано.

Згідно ст. 205 КАС України , неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 229 КАС України за неявки сторін по справі фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.2,3 ст. 242 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно ст.248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

У відповідності до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови). Згідно ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. З урахуванням наведеного та беручи до уваги матеріали справи, а саме звернення позивача 19.12.2017р. у вищестоящий орган УМВС України у Запорізької області для оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, судом було поновлено позивачу строк для звернення з адміністративним позовом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено у судовому засіданні, 18.01.2020 року відносно ОСОБА_1 поліцейським взводу ВПП в АР Крим та міста Севастополя ДПП рядовим поліції Крайник А.М. було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №861003 (а.с.18).

Згідно ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту… Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи вищезазначені статті КУпАП, посилання позивача щодо не складання інспектором протоколу про вчинення адміністративного правопорушення є необґрунтованим.

Також посилання позивача на ті факти, що поліцейський не ознайомлював його з постановою і не повідомив про те що постанова складена; оскаржувана постанова не містить відмітку про відмову від підпису; при складанні протоколу про адміністративне правопорушення йому не роз`яснювалися права та справа про адміністративне правопорушення не розглядалася в його присутності та співробітник поліції не повідомляв його про те, що така справа розглядається, спростовується відеозаписом розмови працівника поліції та позивача ОСОБА_1 , під час якого зафіксовано роз`яснення прав ОСОБА_1 щодо розгляду справи, подачі клопотань та можливості оскарження винесеної постанови. На відеозаписі також зафіксовано відмову ОСОБА_1 від підписання оскаржуваної постанови, який також відображено в оскаржуваній постанові.

Однак щодо встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Згідно вищевказаної постанови, 18.01.2020 року 11 год. 42 хв. в Херсонській області, Генічеський р-н, АД М-18, 491 км. водій керував тз та під час руху користувався засобом зв`язку (мобільним телефоном) тримаючи його у руці чим порушив п.2.9(д) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП. За результатом розгляду справи на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 425,00гривень.

Відповідно до п.2.9(д) ПДР України, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 71 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використанні як докази у справі.

Судом при дослідженні постанови серії ДП18 №861003 від 18.01.2020 року, наданого відповідачем відеозапису, на який як на доказ посилається відповідач, не встановлено факту скоєння ОСОБА_1 порушення розділу п.2.9(д) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки в оскаржуваній постанові не зазначені істотні обставини щодо вчинення правопорушення, не зазначені усі докази вчення правопорушення, зокрема пояснення свідків правопорушення або фото, відео зйомка правопорушення. Так відеозапис починається вже з розмови інспектора та ОСОБА_1 при перевірці документів та після складання інспектором постанови про накладення адміністративного стягнення, під час якої інспектор пояснює ОСОБА_1 тільки строки сплати штрафу та можливість оскарження постанови, однак не пояснює причину зупинки, не надає докази правопорушення.

Згідно наказу МВС України від 07.11.2015 року №1395 зі змінами від 20.12.2018 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», а саме п.9 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. 10. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно п.2 ч.1 ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Таким чином при вирішенні питання про винність ОСОБА_1 працівником поліції не було з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і які передбачені ст.280 КУпАП, а саме те, що працівник поліції при складані постанови по справі про адміністративне правопорушення керувався лише своїми припущеннями, не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 , не надано для ознайомлення всі докази про вчинення ним правопорушення; не було враховано обставини що пом`якшують або обтяжують відповідальність; чи взагалі винна дана особа у вчинені адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що в постанові серії ДП18 №861003 від 18.01.2020 року вина ОСОБА_1 не доведена, при складенні постанови по справі про адміністративне правопорушення працівником поліції не були з`ясовані всі обставини, передбачені ст.ст. 33, 280 КУпАП, в результаті чого мало місце порушення прав ОСОБА_1 з боку суб`єкта владних повноважень, в зв`язку з чим постанова про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення є протиправною і підлягає скасуванню.

Щодо клопотання позивача ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 500,00грн., суд виходить з наступного.

Згідно з п. 3.2рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009у справі № 1-23/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи позивачем в порядку ст.134 КАС України надано докази на підтвердження загальної суми понесених позивачем витрат на правову допомогу у справі у розмірі 500,00грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1/22 від 04.02.2020р.

Зважаючи на те, що матеріали справи містять документальне підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе задовольнити у повному обсязі вимогу позивача стосовно стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на правову допомогу у вказаному розмірі.

02 квітня 2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-IХ (далі Закон №540-IХ).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону №540-IХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 257, 246, 288, 289, 371 КАС України, ст.ст. 22, 33, 126, 251-297 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополь ДПП Крайник Антона Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити .

Визнати неправомірною та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП18 №861003 від 18.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. та провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (69057, Україна, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 29) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_2 ) який мешкає: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500,00грн.

Судовий збір віднести за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко