Справа № 420/2092/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2092/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом якого позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо перерахунку розміру пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ з розрахунку 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, а також закожний рік вислуги понад 20 років - 3 відсотка відповідних сум грошового забезпечення та нарахуванню і виплати не отриманих сум пенсії відповідно статті 55 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ; зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату розміру пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ з розрахунку 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, а також за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 відсотка відповідних сум грошового забезпечення, у загальному розмірі 72% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01 серпня 1998 року по березень 2020 року, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив що після проходження служби, в 1998р., він звільнився з МВС України та почав отримувати пенсію.

У порушення пункту "а" частини першої статі 13 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія була нарахована у розмірі 68%, тоді як особі звільненій зі служби через хворобу (за станом здоров`я) повинна була бути нарахована у розмірі 72%.

У лютому (03.02.2020 р.) позивач звернувся з заявою до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області з вимогою провести перерахунок та нарахування пенсії починаючи з моменту її призначення 01.12.2008 р. у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення відповідно до пункту "а" частини першої ст. 13 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ тобто у розмірах встановлених законодавством (72%), що діяло у час виникнення права на пенсію та виплатити відповідно ст.55 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ заборговані суми пенсії з моменту її призначення.

17.02.2020р. позивач отримав лист Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, який, на думку позивача, не відповідає нормам Закону України від 02.10.1996 р. № 393_96-ВР «Про звернення громадян» та з відмовою діяти встановленому законом порядку.

Вважаючи що Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області порушило ст.19, 24 Конституції України, ст.15, 19 Закону України від 02.10.1996 р, № 393_96-ВР «Про звернення громадян» ст.13, 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та; деяких інших осіб", позивач звернувся з даним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що оскільки позивача було звільнено у запас через хворобу а не за станом здоров`я, розмір пенсії позивачу розрахований у відповідності до ст.13 Закону №2262, у редакції чинній на момент призначення пенсії.

Ухвалою від 16.03.2020 р. прийнято до розгляду справу та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 був звільнений зі служби в ОВС (згідно наказу Ректора Одеського інституту внутрішніх справ від 29.07.1998р. №67 о/с), підстава звільнення відповідно п. «Б» б ст.64 /у запас, через хворобу/ Положення про проходження служби рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Позивачу 29.07.1998 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 68% відповідної суми грошового забезпечення.

03.02.2020 р. позивач звернувся з заявою до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області з вимогою провести перерахунок та нарахування пенсії починаючи з моменту її призначення 01.12.2008 р. у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення відповідно до пункту "а" частини першої ст. 13 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ тобто у розмірах встановлених законодавством, що діяло у час виникнення права на пенсію та виплатити відповідно ст.55 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ заборговані суми пенсії з моменту її призначення.

Листом від 17.02.2020 за № 907-846/Ц-02/8-1500/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомлено позивача, що пенсія призначена у розмірі 68% відповідних сум грошового забезпечення (за 20 років - 50 процентів та за 6 років - 18 процентів). Пенсія виплачується згідно чинного законодавства в розмірі 68% грошового забезпечення відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Пунктом «а» статті 13 Закону України № 2262 - XII визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

За змістом вимог статті 62 Положення №114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил СРСР (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Пунктами «б», «в» і «ж» статті 64 Положення №114 визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, поряд з іншим, звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії; в) через обмежений стан здоров`я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв`язку з відсутністю відповідних вакантних посад; ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Згідно статті 65 Положення №114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку): а) за віком - при досягненні граничного віку, встановленого Законом СРСР «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що умовами для звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу ОВС у відставку на підставі підпункту «а» пункту 65 Положення є досягнення віку перебування на службі залежно від присвоєного їм спеціального звання, а також наявність граничного віку перебування в запасі у відповідному військовому званні.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 21 лютого 2011 року (№ 21-68а10).

Водночас, зі змісту наказу ректора Одеського інституту внутрішніх справ 29.07.1998 року № 67 о/с вбачається, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ на підставі підпункту «б» пункту 64 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року.

Відповідно до статті 21-1 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 за №565-ХІІ (чинного на час звільнення позивача і призначення йому пенсії) пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугу років призначаються, серед іншого, в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, вказані вище норми Закону №2262-ХІІ передбачали, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які на день звільнення зі служби мають вислугу 20 років, пенсія за вислугу років призначається в розмірі 50 процентів відповідної суми грошового забезпечення.

В свою чергу, при звільненні особи рядового і начальницького складу зі служби «у відставку» за віком або за станом здоров`я, пенсія за вислугу років призначається в розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення.

Враховуючи те, що позивача звільнено зі служби на підставі пункту «б» статті 64 Положення №114 (через хворобу), саме в запас, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача про призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону №2262-ХІІ в розмірі 50 процентів відповідної суми грошового забезпечення.

Позивачем не надано жодних доказів про зміну підстав звільнення з органів внутрішніх справ, доказів внесення змін до наказу Одеського інституту внутрішніх справ 29.07.1998 року № 67 о/с, його скасування та прийняття нового наказу, яким би визначено підстави звільнення відповідно до статті 65 Положення №114 - «у відставку» за віком або за станом здоров`я.

Таким чином, оскільки позивач звільнений з військової служби в запас, а не у відставку, він не має права на обчислення його пенсії з розрахунку 55% відповідних сум грошового забезпечення.

З урахуванням наведеного та з огляду на встановлені у суді обставини суд зазначає про правомірність дій відповідача щодо відмови у визначенні пенсії позивача у розмірі 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні діївідмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С.Єфіменко

.