Справа № 440/4832/19
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

29 квітня 2020 року

м.Київ

справа №440/4832/19

провадження №К/9901/10276/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А. А., суддів Стародуба О. П., Желєзного І.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №440/4832/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ від 23.10.19 №8663-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою"; зобов`язати відповідача видати наказ про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Луговиківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 у справі №440/4832/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020, у задоволенні позову відмовлено.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №440/4832/19.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд встановив, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 20 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно із п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У касаційній скарзі скаржник посилається на значний суспільний інтерес, виняткове значення цієї справи для нього, а також на наявність виключної правової проблеми.

Верховний Суд зазначає, що наведені позивачем доводи касаційної скарги не доводять вказаних підстав.

Позивач вважає, що відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на підставі ст. 134 ЗК України не узгоджується з приписами ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Так, ч. 7 ст. 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому приписи ст. 136 ЗК України, якою визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, свідчать про те, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є також самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Слід зазначити, що підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки, визначена у ст. 136 ЗК України, співвідноситься з ч.7 ст. 118 ЗК України, оскільки фактично місце розташування бажаної позивачем земельної ділянки не відповідає вимогам ст. 136 ЗК України.

Висновки судів попередніх інстанцій у цій справі ґрунтуються на практиці Верховного Суду, викладеної у постановах від 02.10.2018 у справі №806/3708/15, від 29.08.2019 у справі №420/5288/18, від 17.10.2019 у справі №823/1120/16.

При цьому позивач помилково трактує зміст вказаних позицій Верховного Суду і зміст вимог касаційної скарги зводиться до незгоди з висновками Верховного Суду в аналогічних правовідносинах.

З огляду на викладене, колегія суддів встановила відсутність виняткових обставин та фундаментальних правових проблем.

Таким чином, касаційна скарга подана на судові рішення, які не можуть бути оскаржені.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що оскаржені судові рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №440/4832/19.

Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя І.В. Желєзний

Суддя О.П. Стародуб