Справа № 120/1415/20-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 травня 2020 р. Справа № 120/1415/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21050)

про: визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21050) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 77 від 24.01.2020 року щодо відмови йому у призначені пенсії на пільгових умовах, відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Тому, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та зобов`язано надати суду у встановлений строк належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

22.04.2020 року на адресу суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства пільгове забезпечення по 31.12.1991 року надавалося працівникам інженерно-технічного складу геологорозвідувальних робіт на поверхні, що передбачено розділом ІІ Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Разом із тим, не існує чіткого та вичерпного переліку найменувань посад, що відносяться до числа інженерно-технічних працівників. Тому, основною умовою для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення для цієї категорії працівників виступає їх безпосередня та постійна зайнятість на геологорозвідувальних роботах, що повинно підтверджуватися первинними документами підприємства.

Інженерно-технічні працівники, які не зайняті безпосереднім виконанням геологорозвідувальних робіт, а лише сприяють їх виконанню, на думку представника відповідача, правом на пільгове пенсійне забезпечення не користуються.

Згідно з уточнюючою довідкою про підтвердження пільгового характеру робіт від 15.11.2019 року № 1346 у період з 28.03.1986 року по 18.01.1993 року позивач дійсно працював в Кашкадар`їнській геологорозвідувальній експедиції молодшим науковим співробітником Китабського Заповіднику в цілорічних польових умовах. У довідках також зазначено, що даний період включається у Список № 2, проте, не зазначено нормативно-правову підставу - постанову, якою затверджені відповідні Списки, а також відсутні відомості про зайнятість протягом повного робочого дня, що є однією з обов`язкових умов підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення, про безпосередню та повну зайнятість саме на геологорозвідувальних роботах, не зазначено тривалість пільгового стажу.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю у заявника необхідного пільгового або спеціального стажу роботи, на думку представника відповідача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято правомірно та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

15.01.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 77 від 24.01.2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 як працівнику експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайнятому на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, та у призначенні пенсії за вислугу років, за відсутності необхідного пільгового або спеціального стажу роботи (12 років 6 місяців).

При цьому роз`яснено, що відповідно до уточнюючої довідки про підтвердження пільгового характеру робіт від 15.11.2019 року № 1346 у період з 28.03.1986 року по 18.01.1993 року ОСОБА_1 дійсно працював в Кашкадар`їнській геологорозвідувальній експедиції молодшим науковим співробітником Китабського Заповіднику в цілорічних польових умовах. У довідках також зазначено, що даний період включається у Список № 2, проте, не зазначено нормативно-правову підставу - постанову, якою затверджені відповідні Списки, а також відсутні відомості про зайнятість протягом повного робочого дня, що є однією з обов`язкових умов підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення, про безпосередню та повну зайнятість саме на геологорозвідувальних роботах, не зазначено тривалість пільгового стажу.

Окрім того, позивача повідомлено, що до загального трудового стажу не зараховано період проходження військової служби згідно з наданою копією військового квитка серії НОМЕР_2 , оскільки відповідний документ відсканований неповністю, що унеможливлює встановлення періоду проходження особою строкової військової служби.

Таким чином, пільговий стаж роботи позивача за Списком № 2 відсутній, а спеціальний стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років складає 6 років 9 місяців 21 день, що є недостатнім для визначення права на призначення пенсії за вислугу років.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, з метою зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати пенсію на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно з пунктом першим частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Підпунктом 2-1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

У свою чергу, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-VIII, набрав чинності 11.10.2017 року, а тому стаж, передбачений Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), для призначення пенсії за вислугу років особі необхідно набути до 11.10.2017 року.

Статтею другою Закону № 1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються, зокрема, трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до Закону № 1788-XII пенсія за вислугу років і пенсія за віком на пільгових умовах є різними видами пенсійних забезпечень, з огляду на підстави для їх призначення.

На момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1788-XII, позивачу виповнилось 58 років, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 .

Так, відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01.04.2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 01.04.2019 року по 31.03.2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок (абзац 19 пункту "б" частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII).

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Тобто, при неповному пільговому стажі за нормами пункту "б" частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 зі зменшенням пенсійного віку мають чоловіки при наявності необхідного страхового стажу та пільгового стажу не менше 6 років 3 місяці (не менше половини від необхідних 12 років 6 місяців).

Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є сукупність наступних обставин: 1) трудовий стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці; 2) такі роботи мають бути передбачені Списком № 2, що затверджений Кабінетом Міністрів України; 3) працівник має бути зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Відсутність будь-якої з зазначених умов, впливає на право позивача отримати пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону № 1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеним нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Постанова № 637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом третім вказаного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено Порядком № 637.

Згідно з відомостями трудової книжки, яка міститься у матеріалах пенсійної справи, ОСОБА_1 у період з 23.03.1986 року по 18.01.1993 року (6 років 9 місяців 21 день) працював на посаді молодшого наукового співробітника у Кетабському заповіднику.

У відповідності до приписів Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162, відсутність у трудовій книжці вказівки на те, що працівник прийнятий на роботу із неповним робочим днем чи за сумісництвом вказує на те, що останній працював повний робочий день.

Відповідачем, у свою чергу, не надано до суду доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки (у частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

Списком № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 (розділ ІІ "Геологорозвідувальні роботи"), передбачено пільгове пенсійне забезпечення інженерно-технічних працівників експедицій, партій, загонів, ділянок і польових баз, зайнятих на геологорозвідувальних і пошукових роботах.

При цьому, посада "молодшого наукового співробітника" вказаним розділом Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, дійсно не передбачена.

Водночас, суд наголошує, що чіткого та вичерпного переліку найменувань посад, що відносяться до числа інженерно-технічних працівників не встановлено. Назви професій, зазначені у трудовій книжці, наказах підприємств, довідках, можуть відрізнятися від назв, передбачених законодавчими актами України, при цьому суть виконуваної роботи не змінюється, а тому основною умовою для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення для цієї категорії працівників являється їх безпосередня та постійна зайнятість на відповідних геологорозвідувальних роботах.

Польовими умовами, у свою чергу, визнаються особливі умови виробництва геологорозвідувальних і пошукових робіт, пов`язані з необлаштованістю праці та побуту працюючих, а також розміщенням виробничих об`єктів за межами населених пунктів міського типу. Разом із тим, робота у польових умовах супроводжується виплатою польового забезпечення.

На переконання суду, наявні у матеріалах справи довідка Державного унітарного підприємства "Гіссаргеологія" від 15.11.2019 року № 1346, архівні довідки про виплату заробітної плати та польового забезпечення від 03.10.2019 року № 96-Б свідчать, що позивач у період з 28.03.1986 року по 18.01.1993 року виконував геологорозвідувальні та пошукові роботи у польових умовах з повним робочим днем на посаді молодшого наукового співробітника.

Таким чином, дані довідки підлягають врахуванню при вирішення питання щодо права позивача на пільгову пенсію у відповідності до Закону № 1788-XII.

У той же час, суд звертає увагу, що Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, пільгове пенсійне забезпечення інженерно-технічних працівників експедицій, зайнятих на геологорозвідувальних і пошукових роботах не передбачалося.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Таким чином, судом достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що пільговий стаж роботи позивача на посаді молодшого наукового співробітника, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення як така, що зазначена у Списку № 2, чинному у відповідний період часу, складає менше половини від необхідних 12 років 6 місяців.

Відсутність необхідного пільгового стажу роботи не породжує у позивача виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 зі зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини 1 статті 26 Закону № 1058-ІV.

Натомість, статтею 52 Закону № 1788-XII передбачено право на пенсію за вислугу років. Пенсія за вислугу років також має певний пільговий характер.

Зокрема, право на пенсію за вислугу років мають працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах.

У контексті наведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач у відповідності до матеріалів справи працював у Кашкадар`їнській геологорозвідувальній експедиції на посаді молодшого наукового співробітника , а тому являється працівником даної експедиції.

Відповідно до пункту "б" статті 55 Закону № 1788-XII працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 01.04.2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

При цьому період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до статті 61 цього Закону.

Згідно з пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV (у редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року) положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-VIII мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Вказані положення Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року є такими, що у встановленому законом порядку неконституційними не визнавались.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 77 від 24.01.2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 як працівнику експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайнятому на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, та у призначенні пенсії за вислугу років, за відсутності необхідного пільгового або спеціального стажу роботи.

Разом із тим, судом встановлено, що спеціальний стаж роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років складає 6 років 9 місяців 21 день та не є спірним у межах даної адміністративної справи.

З огляду на викладене та враховуючи, що станом на 11.10.2017 року, у ОСОБА_1 відсутній необхідний спеціальний стаж роботи, який передбачений пунктом "б" статті 55 Закону № 1788-XII, відповідач обґрунтовано відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до частини першої, другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (діла - КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні спірних правовідносин, судом також враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 року, в якому зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та норми закону, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 77 від 24.01.2020 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах є обґрунтованим та законним, тобто прийнятим у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, не здійснюється.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21050).

Рішення у повному обсязі виготовлене: 04.05.2020 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна