Справа № 640/2340/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Маруліна Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року Справа № 640/2340/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Кузьмишиної О.М., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач) про скасування постанови про:

- стягнення з Офісу Генерального прокурора () як правонаступника Генеральної прокуратури України, на користь позивача вихідної допомоги в сумі 34754, 16 гри.;

- стягнення з Офісу Генерального прокурора () як правонаступника Генеральної прокуратури України, на користь позивача надбавки за класний чин у сумі 2 400, 00 грн.;

- стягнення з Офісу Генерального прокурора () як правонаступника Генеральної прокуратури України, на користь позивача середній заробіток за весь час затримки при звільненні по день ухвалення судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року позовну заяву було повернуто позивачу.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції керувався пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України та виходив з того, що позивач не виконав ухвалу про залишення його позовної заяви без руху, доказів усунення недоліків позову у встановлені судом строки не подав.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, посилаючись на те, що він не отримував копію ухвали про залишення його позовної заяви без руху.

Крім того, позивач зазначає, що предметом його позову в цій справі є стягнення належної йому заробітної плати, тобто позовні вимоги, які на переконання апелянта не обмежуються строком позовної давності.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм процесуального права, що призвело до передчасного та неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін, вважаючи, що доводи апелянта є необґрунтованими і що ним не було виконано ухвалу суду про залишення його позовної заяви без руху у строк, установлений судом.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частин першої - четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Позовна заява повертається позивачеві, зокрема, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною шостою статті 251 КАС України визначено, що саме слід вважати днем вручення судового рішення.

У частині одинадцятій статті 251 КАС України закріплено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Отже, законодавством регламентовано вимоги до позовної заяви та право позивача усунути її недоліки в разі залишення позову без руху в межах строку, установленого судом у відповідній ухвалі, який починає обчислюватися з дня отримання позивачем копії такої ухвали.

Обставини, установлені судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків його позову протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали /Т.1 а.с.17-18/.

У матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем поштою або в інший спосіб, визначений КАС України, копії зазначеної ухвали про залишення його позову без руху.

При цьому, наявне у справі зворотне поштове повідомлення не містить ані відмітки пошти про вручення відповідного поштового відправлення, ані підпису позивача або уповноваженої особи про його отримання /т. 1 а.с. 21/, а отже не є належним доказом отримання позивачем копії вищевказаної ухвали суду. І такі обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

Також апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи, зокрема у позовній заяві, окрім поштової адреси позивача мітяться дані й про інші засоби зв`язку з ним, а саме - номер телефону та адреса електронної пошти /т. 1 а.с. 1/. Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що судом було вичерпано всі можливі засоби повідомлення позивача щодо залишення його позовної заяви без руху.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали від 28.02.2020 у суду не було достатніх та необхідних доказів, які б підтверджували факти отримання позивачем копії ухвали про залишення його позову без руху та не виконання ним вимог суду у встановлений строк.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в цьому випадку судом першої інстанції було безпідставно та передчасно повернуто позивачу його адміністративний позов.

При цьому, судова колегія враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Белет проти Франції», відповідно до яких стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Водночас, відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім того, перевіряючи доводи апелянта про те, що предметом його позову в цій справі є стягнення сум заробітної плати, які не були йому виплачені при звільненні, тобто позовні вимоги, які, на переконання апелянта, не обмежуються строком позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Так, невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням та для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 826/15879/18.

З огляду на це, при вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду належить встановити підстави подання ОСОБА_1 відповідної позовної заяви, однак, як вбачається з вищевикладеного судом першої інстанції відповідні обставини не перевірялися і фактично позивач був позбавлений можливості надати пояснення з цього приводу та/або певні докази, що також свідчить про передчасне вирішення судом питання про повернення позовної заяви.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про повернення позовної заяви у цій справі та порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року - скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 05 травня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: