Справа № 140/3105/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3105/19 пров. № А/857/1931/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дор-Буд-Сервіс» до Державної податкової служби України про зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Ксензюк А.Я.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 23 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

21 жовтня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дор-Буд-Сервіс» (далі ТОВ) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило зобов`язати Державну податкову службу України (далі ДПС) зареєструвати податкову накладну № 1 від 23 серпня 2017 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 140/3105/19/19, ухваленому у порядку спрощеного позовного провадження, позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оскільки рішення комісії Державної фіскальної служби України (далі ДФС), яке стало причиною для відмови у реєстрації податкової накладної №1 від 23 серпня 2017 року, скасовано в судовому порядку, то підстав для відмови у прийнятті в установленому порядку рішення відповідачем про реєстрацію вказаної податкової накладної немає.

У апеляційній скарзі ДПС просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ТОВ. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду у справі № 803/614/18 не зобов`язувало ДФС вчиняти будь-які дії, зокрема, і зареєструвати спірну податкову накладну. Окрім того, таке рішення суду набрало законної сили 18 грудня 2018 року, однак позивач звернувся з позовом про зобов`язання зареєструвати податкову накладну лише 28 жовтня 2019 року, тобто з пропуском шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, при здійсненні операції з постачання щебневої продукції у асортименті, на адресу ТОВ «Луцька ДПМК» на суму 420 000 грн (у т.ч. ПДВ 70 000 грн) позивач склав податкову накладну від 23 серпня 2017 року № 1, яку надіслав для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН).

03 січня 2018 року Комісія ДФС прийняла рішення № 529730/41394551, яким відмовила у реєстрації податкової накладної від 23 серпня 2017 року №1 у ЄРПН через надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року, у справі № 803/614/18 визнано протиправним та скасовано рішення ДФС від 03 січня 2018 року № 529730/41394551 про відмову у реєстрації податкової накладної. Вказане рішення суду набрало законної сили 18 грудня 2018 року.

Після набрання зазначеним рішенням законної сили позивач звернувся до ДФС із заявою від 27 травня 2019 року, у якій просив зареєструвати вказану податкову накладну. Листом від 12 липня 2019 року № 32291/6/-99-99-11-01-03-15 ДФС повідомила ТОВ про те, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі № 803/614/18 не зобов`язано ДФС вчиняти будь-які дії.

Із такими діями ДФС ТОВ не погодилося та звернулося до суду з вимогою зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну № 1 від 23 серпня 2017 року.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваній вимозі та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Пунктами 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК) встановлено, що реєстрацію податкової накладної в ЄРПН віднесено до обов`язків платника податків.

Відповідно до підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої у ЄРПН було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Аналогічні положення закріплено у пункті 28 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117.

При цьому, згідно з нормами пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

На переконання апеляційного суду, наведені правові норми дають підстави для висновку про те, що саме до повноважень відповідача віднесено реєстрацію у ЄРПН податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено.

Як передбачено частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі №803/614/18 встановлено протиправність рішення ДФС від 03 січня 2018 року №529730/41394551 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 23 серпня 2017 року та скасовано вказане рішення.

Таким чином, слід погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки рішення комісії ДФС, яке стало причиною для відмови у реєстрації податкової накладної № 1 від 23 серпня 2017 року, скасовано, то підстав для відмови у прийнятті в установленому порядку рішення відповідачем про реєстрацію вказаної податкової накладної немає.

Щодо покликання скаржника на пропущення ТОВ пропуску строку звернення до суду, апеляційний суд зазначає таке.

27 травня 2019 року ТОВ звернулося до ДФС зі заявою, в якій просило зареєструвати податкову накладну № 1 від 23 серпня 2017 року, проте листом від 12 липня 2019 року № 32291/6/-99-99-11-01-03-15 ДФС позивачу фактично було відмолено у цьому.

З позовом про зобов`язання відповідача зареєструвати податкову накладну № 1 від 23 серпня 2017 року ТОВ звернулося 21 жовтня 2019 року, про що свідчить відбиток штемпеля вхідної кореспонденції суду.

Виходячи із викладеного апеляційний суд вважає безпідставними доводи скаржника про необхідність застосування до цього позову ТОВ наслідків пропуску строку звернення до адміністративного суду, передбачених приписами статті 123 Кодексу адміністративного судочинства.

Підсумовуючи викладене, на думу апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 140/3105/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням приписів пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко