Справа № 200/2678/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 р. Справа№200/2678/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій щодо невиплати заборгованості по пенсії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії щодо невиплати заборгованості по пенсії за віком з листопада 2017 року по листопад 2018 року; зобов`язання виплатити пенсію за віком з листопада 2017 року по листопад 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є пенсіонером за віком, внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку у відповідача, з листопада 2017 року виплата пенсії була припинена з невідомих підстав, в грудні 2018 року виплату поточної пенсії поновлено, проте заборгованість не виплачена. Вважає дії відповідача щодо невиплати заборгованості по пенсії протиправними, оскільки відсутні правові підстави для вчинення таких дій.

Ухвалою суду від 16 березня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 2 квітня 2020 року та витребувано у відповідача інформацію стосовно не виплати пенсії позивачу.

Ухвалою суду від 2 квітня 2020 року відкладено розгляд справи до 5 травня 2020 року.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, 9 квітня 2020 року надав відзив на адміністративний позов в якому зазначив, що виплата пенсії особам, переміщеним з тимчасово окупованих територій, регулюються Законом України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», постановою КМУ №365 від 8 червня 2016 року «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» постановою КМУ від 5 листопада 2014 року №637 « Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та деякими іншими. Враховуючи вказані постанови, виплата пенсії ОСОБА_1 була призупинена у березні 2016 року в зв`язку з отриманням інформації від СБУ про повернення позивачки на тимчасово окуповану територію, виплата пенсії поновлено у грудні 2018 року, заборгованість з березня 2016 року по листопад 2018 року буде виплачено у наступних періодах після надання грошових асигнувань Міністерством соціальної політики України. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено встановлений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до суду з вимогами про зобов`язання вчинити дії з березня 2016 року. У задоволенні позову просив відмовити.

У судове засідання 5 травня 2020 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданим 3 грудня 1999 року Будьонівським РВ ДМУУМВС України в Донецькій області. Позивачка є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 . 19 жовтня 2017 року позивачці видана довідка № /20395 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із наданих на вимогу суду доказів, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Мангушьскому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та згідно витягу ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії позивачці у період з березня 2016 року по листопад 2018 року включно, пенсія нараховувалася проте фактично не виплачувалася.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-VI (далі - Закон № 1058).

Відповідно ст. 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року№ 1706-VII, який згідно його преамбули відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 7 цього Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання, що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Згідно п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01 жовтня 2014 року (в редакції Постанови КМУ № 352 від 8 червня 2016 року) (далі Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №1058 виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з наступних підстав: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом. Частиною другою цієї статті передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону. Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", а саме, пункт 15 доповнено реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

При цьому, відсутність фінансування та встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Разом з цим, рішення про припинення виплати позивачу пенсії з підстав, визначених ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що із заявою про поновлення виплати пенсії позивачка звернулася у жовтні 2017 року, рішенням Комісії управління соціального захисту населення Нікольської державної адміністрації від 4 грудня 2017 року підтверджено факт проживання за адресою вказаною у довідці ВПО, проте виплату пенсії поновлено у грудні 2018 року, тобто майже через рік.

Суд вказує, що невиплата належної позивачу пенсії є протиправною, оскільки не відповідає зазначеним критеріям правомірності.

При цьому, слід зазначити, що відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій, оскільки порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Отже, враховуючи те, що припинення виплати пенсії та невиплата заборгованості по пенсії є протиправними, оскільки не відповідають зазначеним критеріям правомірності, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Стосовно тверджень відповідача щодо пропущеного позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон № 1058-IV. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Ураховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом про виплату пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, та нарахування якої продовжувалося після припинення її виплати, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV пенсія позивачу підлягає виплаті з моменту її припинення.

Згідно частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Як встановлено судом раніше, виплату пенсії ОСОБА_1 нездійснено за період з березня 2016 року по листопад 2018 року включно.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, з метою повного захисту прав і інтересів позивача, з урахування положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача виплатити заборгованість по пенсії за період з березня 2016 року по листопад 2018 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду, зокрема про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до вимог ч.2 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір в сумі 840,80 грн. належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з березня 2016 року по листопад 2018 року включно.

Зобов`язати Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., смт Мангуш, вул. Тітова, б. 72-а, ) виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 ) пенсію за період з березня 2016 року по листопад 2018 року включно.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 ) пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., смт Мангуш, вул. Тітова, б. 72-а, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження рішення продовжується на час дії карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв