Справа № 638/755/20
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 р. № 638/755/20

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (61166, м.Харків, пр-т Науки, 17-А) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, --

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, в якому просив суд :

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради щодо відмови у виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, ОСОБА_1 відповідно до заяви від 13.12.2019 року, згідно Постанови КМУ від 01 жовтня 2014 № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг» на ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради призначити, нарахувати та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 13.12.2019 року на ОСОБА_1 з 13.12.2019 р.

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради витрати на судовий збір.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.01.2020 року дану справу передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року справу передано для подальшого її розгляду судді Рубан В.В.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що є внутрішньо переміщеною особою, отримував щомісячну адресну грошову допомогу на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яка у 2015 році була припинена на підставі пункту 7 Порядку надання адресної допомоги, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, як працездатній особі, яка не працює. З 29.02.2016 року позивач зареєструвався як фізична особа - підприємець та здійснює підприємницьку діяльність. Сплата єдиного соціального внеску за період з березня 2016 року по грудень 2019 року підтверджується документально. 13.12.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому адресної допомоги на наступний шестимісячний строк. Проте, після працевлаштування та надання довідки з місця роботи відповідачем відмовлено у призначенні позивачу адресної допомоги з посиланням на п.3 Порядку надання адресної допомоги, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505. Не погодившись із відмовою у призначенні адресної допомоги як ВПО, за захистом своїх прав позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що 22.10.2014 року позивача постановлено на облік у Шевченківському районі в якості внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання у м. Харкові, про що видана довідка № . Дружині позивача, ОСОБА_2 , як уповноваженому представнику сім`ї, згідно Порядку призначалася та виплачувалася адресна допомога з 22.10.2014 р. по 21.04.2015 р., та на дитину - ОСОБА_3 . В подальшому дружина позивача отримувала адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам на сина ОСОБА_3 , оскільки з липня 2014 року по лютий 2016 року позивач не був працевлаштованим. З 29.12.2015 року ОСОБА_2 отримувала адресну допомогу тільки на себе. З 22.10.2015 року позивач подавав заяви на призначення адресної допомоги на себе та сина. Відповідно п.7 Порядку якщо в складі сім`ї є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50%, а на наступний період - припиняється. Згідно пункту 3 Порядку особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. Оскільки з липня 2014 року по лютий 2016 року позивач не був працевлаштованим, призначити позивачу адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам Управління не мало законних підстав і призначення проводилися тільки на його неповнолітнього сина.

23 грудня 2019 року позивач подав до управління заяву на подовження призначення, як уповноваженому представник сім`ї, адресної допомоги. У відповідності до п. 12 Порядку виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги. Проте, позивачем у визначений п. 12 Порядку місячний строк, будь-яких відомостей про зміну обставин, які вплинули на припинення грошової допомоги (у даному випадку факт працевлаштування) не представлено. Позивач працевлаштувався (зареєструвався як фізична особа - підприємець) 29.02.2016 року, тобто майже через півтора роки після сплину місячного строку на поновлення виплати, встановленого п. 12 Порядку. Таким чином, на думку пенсійного органу, відсутні підстави для призначення та виплати позивачу щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до заяви від 23.12.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, яка у 2014 році була вимушена покинути своє постійне місце проживання у м. Брянка Луганської області та у зв`язку із проведенням антитерористичної операції разом із дружиною та сином перемістилась з тимчасово окупованої території до м. Харкова.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Дзержинського району Харківської міської ради від 22.10.2014 року № позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Адреса позивача як ВПО: АДРЕСА_2 .

З 22.10.2014 року позивачу, як непрацюючій працездатній особі було призначено адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в складі сім`ї його дружини в період з 22.10.2014 року по 21.04.2015 року.

Сторонами не заперечувалось, що враховуючи, що позивач не працевлаштувався протягом шестимісячного періоду з дати призначення допомоги, на підставі пункту 7 Порядку надання адресної допомоги, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради було припинено призначення та виплату позивачу адресної допомоги.

Згідно копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, позивач зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця, про що внесено відповідний запис від 29.02.2016 року за № 2 180733.

З 29.02.2016 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Харківській області Основним видом діяльності позивача - 70.22 - консультація з питань комерційної діяльності й керування.

Сплата позивачем єдиного соціального внеску з березня 2016р. по грудень 2019 оку підтверджено копіями довідки застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу) за формою ОК-7, яку сформовано ПФУ на позивача, а також копіями платіжних доручень та квитанцій від 17.04.2019 року, від 20.06.2019 року та від 28.10.2019 року.

13.12.2019р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому адресної допомоги на наступний шестимісячний строк.

Проте, відповіді позивач не отримав, у зв`язку з чим 23.12.2019 року повторно звернувся із заявою до відповідача, в якій просив повідомити про прийняте рішення щодо призначення/відмови у призначенні адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505.

Листом від 03.01.2020 року № Б-1-1054/0/309-19 управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради повідомило позивача на його звернення від 23.12.2019 року про відсутність підстав для призначення йому адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам.

В обґрунтування відмови в листі також зазначено, що згідно довідки форми ОК-5 Пенсійного фонду позивач офіційно не працював з липня 2014 року по лютий 2016 року. Відповідно п.7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в т.ч. на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 року №505 якщо в складі сім`ї є особи працездатного віку, яка не працевлаштувалися, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50%, а на наступний період - припиняється. Згідно п. 3 Порядку № 505, особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. Тому призначити позивачу адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам управління немає законних підстав.

Рішенням відповідача від 16.01.2020р. адресна допомога за зверненням від 23.12.2019р. призначена лише на сина позивача ОСОБА_4 , в розмір 1000 грн.

Не погодившись із відмовою у призначенні адресної допомоги як ВПО, за захистом своїх прав позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі Порядок).

Згідно пункту 2 цього Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 3 Порядку №505 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, дітей, студентів денної форми навчання закладів вищої освіти та учнів закладів професійно-технічної освіти, які досягли 18-річного віку (до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї); для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

Загальний розмір допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім`ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім`ї - 5000 гривень.

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

Згідно пункту 6 Порядку від 01.10.2014р. № 505, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Пунктом 7 цього Порядку № 505 також передбачено, що якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

У разі звільнення та подальшого непрацевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 505, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом чотирьох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги; у разі смерті внутрішньо переміщеної особи.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Судом встановлено, що з 22.10.2014 року позивачу, як непрацюючій працездатній особі, було призначено адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в складі сім`ї його дружини в період з 22.10.2014 року по 21.04.2015 року.

Після чого, у зв`язку з тим, що позивач як працездатна особа не працевлаштувався протягом шестимісячного періоду з дати призначення адресної допомоги ВПО, виплата такої допомоги йому припинена на підставі пункту 7 Порядку № 505.

Згідно копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, позивач зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця з 29.02.2016 року за № 2 180733.

Сплата позивачем єдиного соціального внеску за період з 2016 року по І-ІІІ 2019 року підтверджено довідкою форми ОК-7, яку сформовано ПФУ, а також копіями платіжних доручень та квитанцій.

Після працевлаштування 13.12.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому адресної допомоги на наступний шестимісячний строк.

Відмовляючи у призначенні адресної допомоги відповідач виходив з того, що особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку (особи працездатного віку, які не працевлаштувалися протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір на наступні два місяці зменшується на 50%, а на наступний період припиняється), грошова допомога на наступний період не призначається.

Суд не погоджується з позицією відповідача та вважає її необґрунтованою, оскільки виходячи зі змісту положень пунктів 2, 7, 12 Порядку № 505 грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Крім того, Порядком №505 не встановлено жодного обмеження особи звернутися після працевлаштування з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане повністю узгоджується з правовою позицією, викладено в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року по справі №415/1691/17, яка враховується судом при вирішенні даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (61166, м.Харків, пр-т Науки, 17-А) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради щодо відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, ОСОБА_1 відповідно до заяви від 13.12.2019 року.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради призначити, нарахувати та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 13.12.2019 року на ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (61166, м.Харків, пр-т Науки, 17-А, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.