Справа № 640/4896/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

29 квітня 2020 року м. Київ № 640/4896/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Бєсєді А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в адміністративній справі за позовом
до Державної служби України з безпеки на транспорті
про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
представники сторін не з`явились
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.

17 квітня 2020 року на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій представник позивача просить суд

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Державної служби України з безпеки на транспорті понесені в адміністративній справі №640/4896/20 витрати на правову (професійну правничу) допомогу у розмірі 12000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача послався на те, що 24 квітня 2019 року між позивачем та адвокатським бюро «Лесі Дубчак» укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги та додаткова угода до нього від 24 грудня 2019 року, на виконання умов якого позивач сплатив адвокатському бюро суму 12000,00 грн за надані послуги.

Крім того, представник позивача послався й на те, що у позовній заяві позивач зазначав про понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та про зобов`язання надати докази їх понесення у строки, визначені законодавством.

У зв`язку з ухваленням у справі рішення по суті, представник позивача звернувся до суду з вказаним клопотанням про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Відповідач будь-яких заперечень щодо вказаноого клопотання не надав, з невідомих суду причин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року призначено судове засідання в адміністративній справі №640/4896/20 для вирішення питання про судові витрати.

В судове засідання 29 квітня 2020 року сторони не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення.

В судовому засіданні 29 квітня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частину додаткового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на положення частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства, суд вважає за можливе розглянути питання щодо розподілу судових витрат за відсутністю представників сторін.

Розглянувши клопотання представника позивача, подані нею документи на підтвердження понесених судових витрат, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення питання щодо їх розподілу, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наданої суду копії договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №65-24/04/2019 від 24 квітня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським бюро "Лесі Дубчак" (надалі - адвокатське бюро), останнє зобов`язалось надавати необхідну правову (професійну правничу) допомогу з метою захисту і/чи представництва прав та законних інтересів ОСОБА_1 у органах державної влади, органах місцевого самоврядування та інших установах і організаціях, їх посадовими та службовими особами, перед фізичними та юридичними особами, здійснення інших видів адвокатської діяльності, користуючись для цього усіма права, що надані адвокатському бюро як адвокату (в тому числі захиснику, представнику) згідно чинного законодавства України.

Розділом 5 договору визначені умови оплати гонорару адвоката за надання правових послуг, зокрема, у пункті 5.2 зазначено, що всі витрати підлягають негайному відшкодуванню у повному обсязі після пред`явлення відповідної вимоги і підтвердження їх понесення адвокатським бюро.

В подальшому, а саме, 24 грудня 2019 року між сторонами договору було укладено додаткову угоду №1, якою внесено зміни до договору в частині строку його дії та визначено строк дії договору до 31 грудня 2020 року.

Згідно з наданими суду рахунками №ФО-04 СВС, №ФО-05 СВС, №ФО-06 СВС від 25 лютого 2020 року, від 16 березня 2020 року та від 30 березня 2020 року, адвокатським бюро «Лесі Дубчак» виписано ці рахунки за надання таких послуг:

1. складання (підготовка) позовної заяви (адміністративного позову) ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 8800,00 грн;

2. підготовка заяви про збільшення розміру позовних вимог у справі №640/4896/20 на суму 5200,00 грн;

3. складання (підготовка) відповіді на відзив на суму 3200,00 грн.

Вказані послуги були сплачені ОСОБА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій та меморіального ордеру.

Також, в матеріалах справи наявна копія акта №06 наданих послуг від 15 квітня 2020 року, в якому зазначено, що адвокатським бюро «Лесі Дубчак» надано правову послугу ОСОБА_1 з підготовки (складання) відзиву на позовну заяву на суму 3200,00 грн. Будь-яких інших актів матеріали справи не містять.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI ).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, скільки часу було витрачено адвокатським бюро «Лесі Дубчак» на надання правової допомоги ОСОБА_1 в межах розгляду даної адміністративної справи, що, в свою чергу, позбавляє суд можливості вирішити питання щодо співмірності вартості послуг витраченому часу.

Більш того, в матеріалах справи також відсутні й докази того, що правові послуги щодо складання (підготовки) позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 8800,00 грн та підготовки заяви про збільшення розміру позовних вимог у справі №640/4896/20 на суму 5200,00 грн були прийняті ОСОБА_1 шляхом підписання акта прийому-передачі послуг та були відсутні претензії щодо вказаних процесуальних документів.

Факт сплати рахунків, виставлених ОСОБА_1 лише підтверджує факт виконання договірних зобов`язань, але не підтверджує співмірність із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Крім того, згідно з позицією, сформульованою Верховним Судом у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Суд також зауважує, що у висновку ЄСПЛ, викладеному у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява №71660/11), у пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява №72277/01), у пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (Заява №66561/01), суд зазначив, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим, а у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі "Lavents v. Latvia" (Заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну ціну.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про недоведеність співмірності сплачених послуг витраченому часу та обсягу наданих послуг, а тому, на переконання суду, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід віднести суму витрат у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 143, 241-246, 250, 252, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Клопотання представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 гривень (дві тисячі гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ).

3. В іншій частині заяви - відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту додаткового рішення.

Суддя Н.В. Клочкова

Повний текст додаткового рішення суду виготовлений 30 квітня 2020 року.