Справа № 240/3601/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року м. Житомир справа № 240/3601/20

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Нагірняк М.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення від 14.02.2020року щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги та зобов`язання призначити та виплатити таку допомогу.

Позивач зазначає, що проходив військову службу по мобілізації та приймав участь в бойових діях, під час яких 30.08.2014року отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин правової лопаткової ділянки. 31.08.2016року під час первинного огляду Житомирською міжрайонною МСЕК Позивачу була встановлена третя група інвалідності внаслідок загального захворювання.

В подальшому Житомирською МСЕК-2 Позивачу з 06.11.2017року було встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, що стало підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 400000,00грн.

29.11.2019року Житомирською МСЕК-2 Позивачу з 15.11.2019року було встановлено другу групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, що є підставою, на думку Позивача, для отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2019року. На своє звернення до Відповідача отримав протиправну відмову у призначенні та виплаті такої одноразової допомоги.

Ухвалою суду від 18.03.2020року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Міністерства оборони України, Відповідача по даній справі, 17.04.2020 року направив до суду відзив на позов. У відзиві Відповідача проти позову заперечується і зазначається, що Позивачу ще з 06.11.2017року встановлена третя група інвалідності і виплачена відповідна одноразова грошова допомога в розмірі 400000,00грн. Позивачу з 15.11.2019року, тобто в строк, що перевищує два роки, Житомирською МСЕК-2 була встановлена друга група інвалідності. В зв`язку з цим у відповідності до вимог пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Позивачу правомірно було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція, на думку Відповідача, викладена в постанові Верховного Суду від 21.08.2019року у справі №806/2187/18.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон N 2011-XII) в редакції, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону N 2011-XII).

За змістом статті 16 зазначеного Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, Позивач проходив військову службу та в період з 19.05.2014року по 31.08.2014року приймав участь в бойових діях, під час яких отримав поранення.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивачу Житомирською МСЕК-2 з 31.08.2016року під час первинного огляду була встановлена третя група інвалідності внаслідок загального захворювання (а.с.15).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Житомирською МСЕК-2 Позивачу з 06.11.2017року було встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, що стало підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 400000,00грн. (а.с.18).

29.11.2019року Житомирською МСЕК-2 Позивачу з 15.11.2019року було встановлено другу групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с.19).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що за результатами розгляду заяви Позивача від 18.12.2019року оскаржуваним рішенням Відповідача в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсацій (протокол №24 від 14.02.2020року), було відмовлено в призначенні вказаної допомоги. Вказане рішення мотивоване тим, що зміна групи інвалідності ( з третьої на другу) мало місце понад 2-х річний термін після первинного встановлення працездатності із встановлення йому третьої групи інвалідності (а.с.21).

Таке рішення Відповідача відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення за результатами огляду МСЕК Позивача другої групи інвалідності з 15.11.2019року внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Суд вважає, що Позивач та його представник помилково ототожнюють встановлення за результатами чергового огляду Позивача другої групи інвалідності з 15.11.2019року внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, із самостійним правом на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до положень ст.16 Закону N2011-XII загибель (смерть), поранення (контузії, травми, каліцтва) або захворювання військовослужбовців, в тому числі строкової служби, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - є підставами для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Загальновідомо, що залежно від ступеня втрати здоров`я (працездатності) встановлюється група інвалідності та визначається її три групи (I, II та III). В розумінні положень Закону N2011-XII обсяг втрати працездатності вказаними особами, в тому числі із встановленням інвалідності, лише впливає на розмір такої одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону N 2011-XII (в редакції, що діяла на час первинного встановлення Позивачу інвалідності в листопаді 2019року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N 975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок N 975).

Відповідно до пункту 3 Порядку N 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Безспірно, приписами частини четвертої ст.16-3 Закону N2011-XII в редакції на день встановлення Позивачу третьої групи інвалідності внаслідок захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини (06.11.2017року), та на день встановлення другої групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини ( 15.11.2019року) було передбачено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Тобто, законодавець протягом вказаного періоду прямо передбачав право вказаних осіб на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі за наявності під час повторного огляду встановлення вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Разом з тим, законодавець в даній правовій нормі (ч.4 ст.16-3 Закону N2011-XII) прямо зазначав, що вказане право може бути реалізовано виключно за умови, що таке встановлення вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності мали місце протягом двох років.

Більш того, законодавець в цій правовій нормі не передбачив, що встановлення вищої групи інвалідності не є самостійною підставою для додаткового призначення окремої одноразової грошової допомоги.

В постанові Верховного Суду від 7 лютого 2019 р. ( справа N 127/12061/17) прямо зазначено, що періодичне підтвердження раніше встановленої групи інвалідності або відсотка втрати працездатності не є обставиною, яка спричиняє виникнення у військовослужбовця нових прав у сфері соціального захисту, якщо про це прямо не вказано у законодавстві, що регулює ці правовідносини.

Суд враховує доповнення пункту 4 статті 16-3 Закону N2011-XII абзацом другим згідно із Законом України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII, яким зазначалося, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Разом з тим, на думку суду, таке доповнення правової норми законодавцем не змінює правове регулювання спірних відносин, але лише стилістично уточнює суть правової норми в цілому.

Судом встановлено, що первинне встановлення Позивачу третьої групи інвалідності мало місце з 06.11.2017року, а встановлення другої групи інвалідності мало місце з 15.11.2019року, тобто в період, що перевищує передбачені законодавцем два роки.

Отже, Позивачем не дотримано умов, передбачених ч.4 ст.16-3 Закону N2011-XII для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Виходячи з вищевикладеного, суд робить висновок, що рішення Відповідача (протокол №24 від 14.02.2020року) в оскаржуваній частині ґрунтується на чинному законодавстві України, а тому підстави для його скасування відсутні.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача, наведені у позові, щодо необхідності врахування правової позиції Верховного Суду , викладеній в постанові від 30.09.2019року у справі №825/1380/18, від 04.10.2018 року у справі №583/3021/15-а, від 23.11.2018року у справі №295/3869/17 та від 15.08.2019року у справі №357/9243/15-а, з огляду на таке.

Безспірно, в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, в наведених Позивачем судових рішеннях не містяться висновки Верховного Суду щодо застосування правових норм частини четвертої статті 16-3 Закону N 2011-XII.

Саме в постанові Верховного Суду від 21.08.2019року у справі №806/2187/18 міститься висновок щодо застосування правових норм частини четвертої статті 16-3 Закону N 2011-XII. В п.33 цієї постанови Верховного Суду прямо зазначено, що встановлення другої групи інвалідності в строк понад два роки з дня первинного встановлення інвалідності не надає особі права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Виходячи з вищевикладеного, суд робить висновок, що позовні вимоги Позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві України, є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк