Справа № 360/1425/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1425/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.04.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Марківське ОУПФУ), в якому позивач просить: визнати дії відповідача щодо відмови зарахування до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги роботи за сумісництвом, у період з 09.01.1990 по 29.08.1992, на посаді вчителя фізики та інформатики Ліснополянської СШ; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що він працює директором Ліснополянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, загальний стаж роботи складає 43 роки 1 місяць 09 днів, стаж роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», становить 34 роки 8 місяців 16 днів. 20.01.2020 позивач звернувся до відповідача для призначення пенсії за віком. Пенсію позивачу призначено без нарахування грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, посилаючись на недостатність педагогічного стажу, та не врахувавши роботу за сумісництвом, про що зазначено у трудовій книжці позивача. 27.01.2020 позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача про нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності з пунктом 7-1 розділу XV Закону 1058-ІV, однак листом від 03.02.2020 №12/Д-14/02.1-33 відповідачем було відмовлено, оскільки позивач не має права на таку допомогу у зв`язку з недостатністю спеціального стажу. Позивач вважає, що відповідач дійшов помилкового висновку, що період роботи за сумісництвом з 09.01.1990 по 29.08.1992 на посаді вчителя не повинен враховуватися до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги у відповідності з пунктом 7-1 розділу XV Закону 1058-ІV, оскільки наявність трудового стажу за сумісництвом підтверджена записом у трудовій книжці позивача. Позивач вважає дії Марківського ОУПФУ незаконними та такими, що порушують пенсійне законодавство України та його права, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 10.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27.04.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 32-34), в обґрунтування якого останній послався на таке. З 21.11.2019 позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком в Марківському ОУПФУ. 20.01.2020 позивач звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за віком, а 27.01.2020 з письмовою заявою про нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. 03.02.2020 управлінням надано відповідь, в якій роз`яснено, що позивач не має права отримати грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій у зв`язку з тим, що стаж роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», становить 34 роки 8 місяців 16 днів, тоді як необхідно мати страховий стаж для чоловіків - 35 років на таких посадах. Відповідач вважає, що особи, які працюють за сумісництвом на посадах, передбачених Переліком № 909, не користуються пільгами, встановленими для працівників освіти. Тому періоди роботи за сумісництвом не підлягають зарахуванню до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років і виплату грошової допомоги згідно пункту 7 розділу XV Закону 1058-IV. Відтак, до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, позивачу не було зараховано періоди роботи на посаді інспектора-методиста із збереженням 9 годин фізики та інформатики Ліснополянської СШ. На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд дійшов такого.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Марківському ОУПФУ та отримує пенсію за віком, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та матеріалами пенсійної справи (арк. спр. 8, 35-47).

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 позивача, зокрема:

09.01.1990 призначено за переведенням до Ліснополянської середньої школи на посаду інструктора-методиста рай ВНО, зберігши за ним 9 годин фізики та інформатики;

29.08.1992 звільнено з займаної посади та назначено за переведенням директором Ліснополянської середньої школи (арк. спр. 9 зв.).

20.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Марківського ОУПФУ з заявою про призначення пенсії за віком (арк. спр. 36-37).

Також 27.01.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій (арк. спр. 23).

Відповідачем повідомлено позивача про те, що останньому з 21.11.2019 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Загальний стаж роботи складає 43 роки 1 місяць 09 днів. Стаж роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», становить 34 роки 8 місяців 16 днів (арк. спр. 10).

21.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Луганській області зі скаргою на дії працівників Марківського ОУПФУ (арк. спр. 11).

Листом від 13.03.2020 № 617-651/Д-01/8-1200/20 ГУПФУ в Луганській області повідомлено, що особи, які працюють за сумісництвом на посадах, передбачених Переліком № 909, не користуються пільгами, встановленими для працівників освіти. Тому періоди роботи за сумісництвом не підлягають зарахуванню до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років і виплату грошової допомоги згідно пункту 7.1 розділу XV Закону. Марківським ОУПФУ до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, не зараховано період роботи ОСОБА_1 з 09.01.1990 по 29.08.1992. Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 у зазначений період працював у Марківському районному відділі народної освіти на посаді інспектора-методиста із збереженням 9 годин фізики та інформатики Ліснополянської СШ. Враховуючи норми законодавства, підстави для зарахування до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги згідно пункту 7.1 розділу XV Закону, період роботи за сумісництвом з 09.01.1990 по 29.08.1992 на посаді вчителя відсутні (арк. спр. 12).

Рішенням від 23.01.2020 також підтверджується, що пенсію за віком ОСОБА_1 призначено з 21.11.2019, загальний стаж становить 43 роки 1 місяць 09 днів, розмір пенсії становить 4769,57 грн (арк. спр. 45-46).

Як зазначає позивач, не заперечується відповідачем та підтверджується матеріалами справи, при призначенні ОСОБА_1 пенсії період його роботи з 09.01.1990 по 29.08.1992 в Ліснополянській середній школі не зараховано до спеціального стажу (арк. спр. 47).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі - Порядок № 1191), до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно з розділом 1 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, право на пенсію за вислугу років мають учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи наступних закладів освіти: загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи.

Відповідно до приміток 2 і 3 до названого Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від відомчої належності закладів і установ; робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та сільського господарства» було затверджено перелік установ, організацій та посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, який діяв до введення в дію відповідного законодавства України. Згідно з пунктом 1 розділу 1 цього переліку право на пенсію за вислугу років мали вчителі, вчителі логопеди, логопеди, викладачі, педагоги, сурдопедагоги, тифлопедагоги, педагоги - вихователі, вихователі - керівники вихователі), завідувачі та інструктори слухових кабінетів, директора, завідувачі, їхні заступники з навчально-виховної, навчально-виробничої частини або роботі, по виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховної частиною, які працювали в наступних закладах освіти: початкові, семирічні, восьмирічні і середні школи, незалежно від їх найменування. Школи - інтернати та шкільні інтернати всіх найменувань. Школи всіх типів для глухонімих, сліпих, нервових і (інших хворих дітей. Санаторні, санаторно-лісові і лісові школи, школи та навчальні групи при дитячих санаторіях. Школи робітничої та сільської молоді, школи для переростків та дорослих. Середні загальноосвітні трудові політехнічні школи. Середні музичні та художні школи, музичні школи - семирічки, школи музикантських вихованців. Суворовські, нахімовські і інші військові спеціальні середні школи і училища.

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Разом з цим, суду звертає увагу, що сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації.

Тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу (пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 № 245). Тобто, працівник може працювати за сумісництвом не більше, ніж на 0,5 ставки.

В пункті 4 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 № 78, зазначено, що працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота. Працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховується період роботи на цих посадах.

Виходячи з аналізу зазначених вище норм, зарахування роботи на посаді викладача (у тому числі й у позашкільному закладі освіти) до спеціального педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, за умови, якщо викладацька робота за сумісництвом займає не менше ніж 180 годин на навчальний рік, а також якщо працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати).

Аналогічна правова позиція щодо зарахування стажу роботи за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17 (провадження № 11-860апп18).

Таким чином, суд дійшов висновку, що робота за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при призначенні територіальними органами Пенсійного фонду України грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 останнього, зокрема:

09.01.1990 призначено за переведенням до Ліснополянської середньої школи на посаду інструктора-методиста рай ВНО, зберігши за ним 9 годин фізики та інформатики;

29.08.1992 звільнено з займаної посади та назначено за переведенням директором Ліснополянської середньої школи (арк. спр. 9 зв.).

Згідно з довідкою, виданою відділом освіти Марківської районної державної адміністрації Луганської області від 21.11.2019 № 17, ОСОБА_1 з 09.01.1990 по 29.08.1992 викладав фізику та інформатику в Ліснополянській СШ з тижневим навантаженням 9 годин, що становить 0,5 ставки (наказ Марківського РВНО № 13 від 09.01.1990) (арк. спр. 41).

Таким чином період роботи позивача в Ліснополянській середній школі має бути зарахований до стажу роботи, що дає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як установлено судом, згідно з листом Марківського ОУПФУ від 03.02.2020 № 12/Д-14/02.1-33 стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить 34 роки 8 місяців 16 днів (арк. спр. 10).

Періоди роботи в Ліснополянській СШ за сумісництвом, який не зараховано до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги, з 09.01.1990 по 29.08.1992 - становить 2 роки 7 місяців 21 день.

Тобто, судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в закладах та установах державної/комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і станом на час призначення пенсії страховий стаж позивача на таких посадах складав понад 35 років.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працював в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мав страховий стаж 35 років на таких посадах, до цього не отримував будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком, а відтак, має право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які слід задовольнити.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо неврахування педагогічного стажу роботи позивача за сумісництвом в Ліснополянській середній школі, тому належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування педагогічного стажу роботи позивача за сумісництвом в Ліснополянській середній школі; зобов`язання відповідача врахувати стаж роботи позивача за сумісництвом в Ліснополянській середній школі до педагогічного стажу; зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує із матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн (арк. спр. 7).

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню повністю, лише з корегуванням способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 840,80 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (код за , місцезнаходження: Луганська область, смт Марківка, вул. Центральна, буд. 20) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо неврахування педагогічного стажу роботи ОСОБА_1 за сумісництвом в Ліснополянській середній школі з 09.01.1990 по 29.08.1992.

Зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області врахувати стаж роботи ОСОБА_1 за сумісництвом в Ліснополянській середній школі з 09.01.1990 по 29.08.1992 до педагогічного стажу.

Зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України строк оскарження судового рішення продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя І.О. Свергун