Справа № 742/2674/19
Суддя: Коротка А. О.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/38/19
Єдиний унікальний № 742/2674/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Короткої А.О.,

при секретарі - Здоровець Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача - Матвієнко Володимир Михайлович, до поліцейського 2 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області старшого сержанта Козлова Євгенія Валентиновича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР№499540, складену 22.07.2019 року поліцейським 2 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області старшого сержанта Козлова Є.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.132-1 КУпАП України, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 510,00 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що постанову складено з порушенням положень КУпАП України, а викладення обставин справи про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте останній подав до суду письмові пояснення, в яких пояснив, що поліцейський, який виніс відносно ОСОБА_1 постанову про ніби-то вчинене правопорушення, не надавши докази того, що він дійсно вчинив правопорушення, так як керуючи автомобілем позивач нічого не порушував, а твердження поліцейських про те, що на автомобілі мається перевищення ваги не містить ніякого правового чи документального підтвердження, оскільки притягнення до відповідальності за порушення вимог п.22.5 ПДР повинно містити належні та допустимі докази такого перевищення. При цьому має бути зазначено, чи мається перевищення ваги на вісь, чи перевищення загальної ваги, чи перевищення ваги вантажу, що поліцейськими не було зроблено, а поліцейський навіть не визначив, що саме порушив позивач, і звідки поліцейський визначив вагу саме 38,5 тонн невідомо, оскільки у оскаржуваній постанові відсутні відомості про зважування чи інші докази визначення ваги, про що свідчить відсутність відмітки у графі «до постанови додаються».

До того ж зупинка транспортного засобу для габаритно-вагового контролю мала здійснюватися Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами національної поліції виключно в пунктах габаритно-вагового контролю. Також вимірювання і зважування обладнання, згідно з Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМ України від 27.06.2007 року №879, не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Проте, всупереч порядку, ОСОБА_1 не було видано довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За таких обставин представник позивача просить визнати незаконною зазначену постанову, а провадження у справі закрити у зв`язку відсутністю ознак адміністративного правопорушення за ст.132-1 КУпАП (а.с.19-20). Крім того, представник позивача подав письмову заяву, в якій також заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив провести розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с.22).

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно (а.с.15,18).

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

22.07.2019 року щодо ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №499540 за те, що він 22.07.2019 року о 13 год. 50 хв. на 175 км а/д Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя керував транспортним засобом DAF з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищеною вагою 38,5 т, що на 14,5 т перевищує встановлену масу для автомобільних доріг загального користування місцевого значення, чим порушив п.22.5 ПДР України, за що на нього було накладено штраф в розмірі 510,00 грн (а.с.6, 23).

Проте, як зазначає в своєму позові та письмовому поясненні до позову ОСОБА_1 , 22.07.2019 року о 13 год. 50 хв. він дійсно керував транспортним засобом DAF з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_1 , на 175 км а/д Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, і був безпідставно зупинений працівниками поліції. Вийшовши з автомобіля та підійшовши до працівників поліції, ОСОБА_1 запитав про причину зупинки, на що отримав відповідь, що він порушив правила ПДР, але які саме поліцейські зараз придумають. На вимогу позивача подати докази скоєння правопорушення (показання приладів та засобів, що мають функції фото- і кінозйомки), такого поліцейські надати не змогли, натомість один з них заявив, що, мабуть, на цьому автомобілі є перевищення ваги, і якщо ОСОБА_1 не доведе іншого, то відносно нього буде винесена постанова про порушення вимог п.22.5 ПДР України та він буде притягнутий до відповідальності за ст.132-1 КУпАП. На заперечення та пояснення позивача проти такого поліцейські не реагували, а лише винесли постанову про накладення адміністративного стягнення.

З метою відновлення порушених прав позивачем було подано позовну заяву до суду про оскарження зазначеної постанови, оскільки п.22.5 ПДР передбачає що, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т), або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. До того ж зупинка транспортного засобу для габаритно-вагового контролю мала здійснюватися Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами національної поліції виключно в пунктах габаритно-вагового контролю. Також вимірювання і зважування обладнання згідно з Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМ України від 27.06.2007 року №879, не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Проте, всупереч порядку, ОСОБА_1 не було видано довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення та невідомо яким чином була визначена вага автомобіля, саме 38,5 тонн.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ст.2 КАС України).

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.222 КУпАП органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ст.132-1 КУпАП.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до роз`яснення, наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до викладених роз`яснень Конституційного Суду України та норм КУпАП суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно застосовано скорочене провадження у справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Разом з тим, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу неповного з`ясування обставин справи та недоведеність доказами порушення Правил дорожнього руху.

Так, відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП наділена наступними правами: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

На підставі наведених норм законодавства суд приходить до висновку про те, що відповідач, правомірно застосовуючи скорочений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, повинен був винести постанову за наслідками розгляду справи, виконати вимоги та дотриматись гарантій, які закріплені КУпАП.

Складена постанова не містить посилання на докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема позиції суду у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyevav. Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin V. Russia", заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що "...суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)".

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідач відзиву щодо пред`явленого адміністративного позову, не направив, доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, не надав.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, приймаючи до уваги приписи ч.2 ст.77 КАС України, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БР №499540 від 22.07.2019 року прийнята відповідачем з порушенням норм КУпАП.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити адміністративний позов у повному обсязі, шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.2, 77, 229, 241-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 , представник позивача - Матвієнко Володимир Михайлович, до поліцейського 2 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області старшого лейтенанта Козлова Євгенія Валентиновича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №499540, складену 22.07.2019 року поліцейським 2 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області старшого сержанта Козлова Євгенія Валентиновича про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.132-1 КУпАП України, ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 510 (п`ятсот десять) гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП України, щодо ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 07.09.2019 року.

Суддя А.О.Коротка