Справа № 318/2889/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 318/2889/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року (суддя Сіпака А.В.) у справі №318/2889/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, в якому просили:

- визнати протиправними дії відповідача від 21.12.2018 року по відмові в задоволені клопотання ОСОБА_2 надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею 1 га. по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача вчинити певну дію, а саме - задовольнити клопотання ОСОБА_2 від 06.12.2018 року в порядку ст. 118 Земельного кодексу України;

- зобов`язати надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею 1 га. по АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним бездіяльність Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, а саме - неповідомлення заявника про день сесії сільради 18.04.2019 року про розгляд клопотання, яке стосується інтересів заявника чим порушив його Конституційне право на участь в розгляді заяви на сесії сільради;

- визнати протиправним та скасувати рішення №5 від 18.04.19 року Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року, позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправним дії Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області щодо не розгляду у встановлений законодавством термін клопотання ОСОБА_2 від 06.12.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства розміром 100 м х100 м площею 1 га.;

визнано протиправним та скасовано рішення Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 18.04.2019 року №5 про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 ;

зобов`язано Любимівську сільську раду Вільнянського району Запорізької області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 06.12.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства розміром 100 м х100 м площею 1 га з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовлено.

27 січня 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою, у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій заявники просили суд:

визнати протиправними дії відповідача Любимівської сільської ради Вільнянського району, Запорізької області, вул. Центральна 86-а с. Любимівка, Вільнянського району Запорізької області 70033, код ЄДРПОУ -25483086, по відмові в задоволені клопотання ОСОБА_2 надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею 1 га. по АДРЕСА_1 ;

зобов`язати відповідача вчинити певну дію, а саме - задовольнити клопотання ОСОБА_2 від 06.12. 2018 року в порядку ст. 118 Земельного кодексу України. Зобов`язати надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею 1га. по АДРЕСА_1 ;

визнати протиправним та скасувати рішення №11 від 17.01.2020 року Любимівської сільської ради Вільнянського району, Запорізької області. Вул. Центральна 86-а с. Любимівка, Вільнянського району Запорізької області 70033, код ЄДРПОУ - 25483086, як таке що прийняте всупереч рішенню суду.

Встановити для боржника строк виконання рішення і обов`язок боржника подачі звіту про виконання рішення суду в термін 1 місяць.

Заява обґрунтована тим, що відповідач порушив рішення суду і при повторному розгляді клопотання ОСОБА_2 підставою для відмови клопотання послався на підстави які вже були предметом розгляду суду, а також на нові обставини, які не були предметом і підставою при прийнятті скасованого судом рішення відповідача боржника від -18.04.2019 року №5 про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 . Таким чином, як зазначали заявники, відповідач вчинив протиправні дії і прийняв неправомірне рішення №11 на виконання судового рішення у справі №318/2898/18, тобто не виконав рішення суду, яке набрало законної сили.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 повернуто заявникам з підстав її невідповідності вимогам ст..ст.382, 383 КАС України.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з такого.

Так, суд вказав на те, що такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та визнання протиправним рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, врегульовані різними нормами процесуального права, а саме ст..382 та ст..383 КАС України. При цьому, вказані норми визначають різні вимоги як до форми та змісту заяв, з якими звертається позивач до суду, так і різний порядок розгляду таких заяв.

З цього приводу суд вказав на неможливість об`єднання в одній заяві таких вимог, як зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення та визнання протиправними дій та рішень, які вчиненні відповідачем на виконання рішення суду.

Також суд виходив з того, що заява позивачів, в частині заявлених вимог щодо визнання неправомірними дій та рішень відповідача, які вчиненні (прийнятті) на виконання судового рішення, не відповідає вимогам ст..383 КАС України, частиною другої якої визначено вимоги до такої заяви, а саме: заява позивачів не містить інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження.

Крім цього суд звернув увагу на те, що у разі незгоди з обґрунтуванням прийнятого відповідачем рішення та з його підставами, позивачі мають право звернутись до суду із позовною заявою про його оскарження в загальному порядку, а не в межах ст..383 КАС України, оскільки фактично між сторонами виникли нові правовідносини.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким її заяву задовольнити. Апеляційна скарга фактично обґрунтована правом особи, на користь якої ухвалено судове рішення, звертатися до суду із вимогами про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Вказуючи на те, що виконуючи рішення суду відповідач знову вчинив дії та прийняв рішення про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, ОСОБА_1 зазначала про наявність правових підстав для вжиття судом заходів судового контролю за ухваленим ним рішенням.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та визнання протиправним рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, врегульовані різними нормами процесуального права, а саме ст..382 та ст..383 КАС України, які визначають як різні вимоги як до форми та змісту заяв, з якими звертається позивач до суду, так і різний порядок розгляду таких заяв.

З цих підстав можливо погодитися з позицією суду першої інстанції про те, що об`єднання в одній заяві таких вимог, як зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення та визнання протиправними дій та рішень, які вчиненні відповідачем на виконання рішення суду, не узгоджується з положеннями КАС України.

В той же час, як вбачається з поданої позивачами заяви, в ній зазначені правові підстави її подання (ст..383 КАС України) і сам зміст цієї заяви свідчить про те, що позивачами подано заяву саме на підставі ст..383 КАС України.

Отже суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що сам факт визначення у поданій заяві однією із вимог зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду, не може бути підставою для її повернення позивачам.

Щодо висновків суду першої інстанції про невідповідність поданої заяви вимогам ст..383 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так частиною другою статті 383 КАС України встановлені вимоги до такої заяви, а саме визначено, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Отже суд першої інстанції правильно виходив з того, що заява про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, повинна містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження.

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що подана заява не містить у собі інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можливо з тих підстав, що по-перше: у вказаній заяві наявна інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання 17.01.2020р. (т.2 а.с.171). По-друге, у вказаній заяві зазначено які відповідачем вчинено дії та яке рішення прийнято на виконання судового рішення. Тобто у заяві наявна інформація про те, яким чином відповідачем виконано судове рішення у ході виконавчого провадження. Той факт, що така інформація не названа позивачами як «хід виконавчого провадження», не може свідчити про невідповідність поданої заяви вимогам ч.2 ст.383 КАС України. Інші судження можуть свідчити про надмірний формалізм при вирішенні судом питання щодо прийняття такої заяви до розгляду.

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про невідповідність поданої заяви вимогам ч.2 ст.383 КАС України.

Судом першої інстанції також зроблено висновки про те, що у разі незгоди з обґрунтуванням прийнятого відповідачем рішення та з його підставами, позивачі мають право звернутись до суду із позовною заявою про його оскарження в загальному порядку, а не в межах ст..383 КАС України, оскільки фактично між сторонами виникли нові правовідносини.

Але такі висновки суду першої інстанції не свідчать про правомірність повернення заяви позивачам, оскільки вказані обставини не визначаються ст..383 КАС України як підстава для повернення заяви.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не може бути визнана законною та обґрунтованою, як того вимагає ст..242 КАС України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі позивач просить суд апеляційної інстанції не лише скасувати ухвалу суду першої інстанції, а і вирішити подану заяву про встановлення судового контролю по суті. З приводу таких вимог скаржника слід зазначити те, що судовий контроль за виконанням судового рішення встановлюється тим судом, який ухвалив таке рішення. Отже суд апеляційної інстанції, у межах цієї справи, позбавлений процесуальної можливості розглянути заяву позивачів по суті заявлених ними вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №318/2889/18 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Вступну та резолютивну частину проголошено 30.04.2020р.

Повний текст судового рішення складено 30.04.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк