Справа № 591/8320/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 квітня 2020 р.Справа № 591/8320/19

Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Спаскін О.А., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Мельнікової Л.В., членів колегії: судді Макаренко Я.М., судді Рєзнікової С.С. у справі 591/8320/19

за позовом ОСОБА_1

до Голови Сумської міської ради та її виконкому Лисенко О.М.

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Другого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Сумської міської ради та її виконкому Лисенка О.М. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.04.2020 року відмовлено в задоволені клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору при поданні апеляційної скарги. В цей же день ухвалою судді-доповідача апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху, скаржнику наданий строк (10 днів з часу отримання копії ухвали) для надання документа про сплату судового збору в розмірі 2.102 грн.

24.04.2020 року ОСОБА_1 подана заява про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя - Мельнікова Л.В., члени колегії: суддя Макаренко Я.М., суддя Рєзнікова С.С.

Зазначена заява мотивована тим, що яскравим прикладом не виконання законодавства суддями Другого апеляційного адміністративного суду є відмова у розгляді його скарг по суті на ухвали Сумського окружного адміністративного суду, яка полягає у заявлені вимоги про сплату ним (безхатьком, пенсіонером, особою похилого віку, яка знаходиться під особою соціальною охороною держави) судового збору в сумі 2.102 грн.

При цьому, ОСОБА_1 вказує, що ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду та додаткова постанова Сумського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року по справі № 818/30/16 про стягнення з нього судового збору були скасовані як незаконні рішенням Вищого адміністративного суду України.

Крім того зазначає, що за аналогічних підстав сталою практикою суду його вже було звільнено від сплати судового збору ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019 року у справі № 480/4274/19, від 24.12.20.19 року у справі № 480/3611/19.

На думку заявника таким прийняттям ухвали від 21.04.2020 року судді Другого апеляційного адміністративного суду Мельнікова Л.В., Макаренко Я.М., Рєзнікова С.С. здійснили «вибіркове правосуддя» суть якого в тому, що в однакових обставинах судді по різному трактують одну і ту ж норму права, що є одним з найголовніших викликів суду та означає, що в одному з цих випадків судді діяли не у відповідності з законом, а підмінили закон особистою думкою і волею, що є неприпустимим і вказує на ознаки вчиненого суддями злочину.

Вважає, що вказані судді вийшли за межі наданих повноважень, прийняли безпідставне рішення за особистого аналізу чинного законодавства - тобто в спосіб не встановлений правовими актами держави, за чого ухвала від 21.04.2020 року є необґрунтованою, а її вимоги не підлягають виконанню, в т.ч. за ст.ст. 19, 60 Конституції України, як прямо не передбачені законодавством.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 р. визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів, оскільки стверджувальні судження учасника справи є бездоказовими, а наведені аргументи не відповідають критерію «об`єктивно обґрунтований».

Відповідно до ч. 4 ст. 40 КАС України, Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Другого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2020 року визначено головуючого суддю Спаскіна О.А. для вирішення питання про відвід, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження з урахуванням приписів частини 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви позивача про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Мельнікової Л.В., членів колегії: судді Макаренко Я.М., судді Рєзнікової С.С. слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

За нормами ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вищенаведене узгоджується зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

Надаючи оцінку доводам заявника слід виходити з того, що підставами для відводу колегії суддів не можуть бути заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджені належними і допустимими доказами.

Посилання заявника на те, що за аналогічних підстав сталою практикою суду його вже було звільнено від сплати судового збору ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019 року у справі № 480/4274/19, від 24.12.20.19 року у справі № 480/3611/19 є помилковими через суб`єктивний підхід до розуміння та тлумачення висновків, викладених в рішеннях суду.

Так, при вирішенні питань про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційних скарг по справам №№ 480/4274/19, 480/3611/19 судом були враховані ті обставини, що предметами спору у означених справах був захист соціальних (пенсійних) прав позивача.

Натомість предметом спору у справі № 591/8320/19 є бездіяльність відповідача, що полягає у не розгляді звернень позивача ОСОБА_1 .

Отже, предмети спору у справах №№ 480/4274/19, 480/3611/19 та № 591/8320/19 не є тотожними.

Поміж іншим звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених ч. 1 ст. 133 КАС України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми встановлюють право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Крім того, відмова в задоволені клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги не позбавляє ОСОБА_1 права повторно звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про звільнення від сплати судового збору, визначивши інші підстави для такого звільнення, або, надавши відповідні докази того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, тобто за 2019 рік.

Таким чином, наведені ОСОБА_1 у заяві про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Мельнікової Л.В., членів колегії: судді Макаренко Я.М., судді Рєзнікової С.С. обставини не можуть слугувати підставами для відведення суддів як такі, що викликають сумнів у їх неупередженості, оскільки за правилами частини 4 статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Наявності інших підстав, передбачених ст. 36 та ст. 37 КАС України для відводу суддів Станкевичем К.В. не вбачається.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість складу колегії суддів в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що викладені позивачем підстави для відводу колегії суддів у складі: головуючого судді Мельнікової Л.В., членів колегії: судді Макаренко Я.М., судді Рєзнікової С.С. є необґрунтованими, з огляду на що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Спаскін О.А.