Справа № 266/4071/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року справа №266/4071/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Кадгроб Василя Олеговича на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 02 березня 2020 року (повне судове рішення складено 02 березня 2020 року у м. Маріуполі) у справі № 266/4071/19 (суддя в І інстанції Шишилін О.Г.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Кадгроб Василя Олеговича про скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Кадгроб В.О. (далі - Інспектор) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову посилався на ті обставини, що відповідачем 28.06.2019 відносно позивача було винесено постанову серії ЕАВ № 1272233 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 28.06.2019 о 09 годині 38 хвилин м.Олешк Херсон Джанкой Феодосія Керч 16 км позивач керував автомобілем Citroen C4, державний номер НОМЕР_1 зі швидкістю 82 км/год., перевищивши при цьому встановлене обмеження швидкості руху на 32 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). Швидкість руху вимірювалася приладом TruCam ТС0007211. Позивач вважав, що обставини, викладені у наведеній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, її винесення проведено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме постанову винесено на місці вчинення нібито правопорушення, просто на дорозі та відразу після того, як правопорушення нібито було вчинено, що позбавило його скористатись правами передбаченими ст. 268 КУпАП. До постанови не долучено доказів, передбачених ст. 251 КУпАП. Також наголосив на тому, що вимірювання швидкості руху його авто здійснювалося приладом із функцією фото-та відео фіксацією, але не у автоматичному, а у ручному режимі. Враховуючи наведене вище, вважаючи, що оскаржувана постанова є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, збирання доказів правопорушення, розгляд адміністративної справи та винесення постанови по цій справі проведені з порушенням вимог чинного законодавства, просив суд скасувати постанову серії ЕАВ № 1272233 від 28 червня 2019 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 02 березня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спірну постанову винесено з повним та об`єктивним дослідженням доказів, з її змісту вбачаються фактичні обставини та докази, якими підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення. Наголошує, що порушення ПДР України зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam, що є належним та допустимим доказом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а Поліцейський при винесення спірної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Судами встановлено, що 28.06.2019 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАВ № 1272233 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 28.06.2019 о 09 годині 38 хвилин на А/д Херсон - Джанкой Феодосія- Керч, 16 км позивач керував автомобілем Citroen C4, державний номер НОМЕР_2 зі швидкістю 82 км/год. в м. Олешки, перевищивши при цьому встановлене обмеження швидкості руху на 32 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалася приладом TruCam ТС0007211.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, особа притягується до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Так, згідно спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за перевищення швидкості руху під час керування автомобілем Citroen C4 д.н.з. НОМЕР_2 . При цьому, у відзиві відповідача вказано про те, що факт порушення ПДР України зафіксовано у файлі НВ000 0628 09375, на підтвердження чого в якості доказу додано роздруківку файлу НВ000 0628 09375 (а.с.32).

Судами досліджено вказаний відео файл НВ000 0628 09375 з якого вбачається, що по автодорозі рухається автомобіль Citroen д.н.з. НОМЕР_1 , інших відомостей щодо швидкості руху, ділянки дороги відео не містить.

Зі змісту фото, доданого в якості доказу порушення позивачем п. 12.4 ПДР України вбачається, що по вул. Херсонська, М17, м. Олешко, 16 км, зі швидкістю руху 83 км/год. рухається автомобіль марки Citroen, номерний знак НОМЕР_3 (а.с.43).

Отже, відомості про транспортний засіб, які вказані у постанові не співпадають із відомостями, вказаними в інших доказах, що вказує на те, що обставини, викладені в оскаржуваній постанові, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Слід зазначити, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 ТС000721 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерні знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання, швидко розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Відповідно до Інструкції виробника Laser Technologe Іnс, США, використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 передбачає можливість використання даного приладу в автоматичному режимі, вказаний режим дозволяє автоматично фіксувати номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Вказаний лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 може використовуватись як в мобільному, так і в статичному положенні. Тобто, поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу та вживає заходи до зупинки порушника. Під час фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2%. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350 - 450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але й в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення експертиз не є обов`язковим. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Однак, незважаючи на вказане, надані суду докази відповідачем, включно із роздруківкою фото вчиненою вищеописаним вимірювальним приладом, не підтвердили, що о 09 годині 38 хвилин на А/д Херсон - Джанкой Феодосія- Керч, 16 км ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen C4, державний номер НОМЕР_1 зі швидкістю 82 км/год. в м. Олешки, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

В апеляційній скарзі інспектор звертає увагу на тому, що до місцевого суду Управлінням патрульної поліції в Херсонській області було помилково надіслано файл з фото-фіксацією іншого транспортного засобу марки Citroen д.н.з. НОМЕР_3 , тому просить вважати це технічною помилкою та врахувати під час перегляду рішення в апеляційному порядку копію фото, відео-файлу_НВ000_0628_093757, які додано до апеляційної скарги (а.с.73).

Додані позивачем до апеляційної скарги докази не приймаються до уваги апеляційним судом, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Подані апелянтом докази останнім не аргументовано, з яких поважних причин ним не було надано їх протягом розгляду справи судом першої інстанції.

Помилка відповідача до поважних причин не належить.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідачем не надано беззаперечних доказів того, що позивач порушив п.12.4 ПДР України, заперечення позивача щодо відсутності в його діях інкримінованого йому правопорушення ПДР України, нічим не спростовані, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

Посилання апелянта на Спірну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення останнім правопорушення, колегія суддів не бере до уваги, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

На підставі встановлених обставин справи в сукупності з наведеними вище нормами матеріального закону, якими регулюються спірні відносини, суд апеляційної інстанції погоджує висновок місцевого суду про задоволення позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до положень ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, п.3 ч.3 ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Кадгроб Василя Олеговича - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 02 березня 2020 року у справі № 266/4071/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 05 травня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Т. Г. Гаврищук

А. А. Блохін