Справа № 340/2281/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2020 року м. Дніпросправа № 340/2281/19
(суддя Момонт Г.М., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року у справі №340/2281/19 за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 вересня 2019 року звернувся до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, правонаступником якої є Київська митниця Держмитслужби згідно з яким просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/000289/2 від 03.09.2019 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100010/2019/00988.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення, яким митну вартість придбаного ним автомобіля, визначено на підставі ст.64 Митного кодексу України, тобто за резервним методом на рівні 4750 євро є протиправним, оскільки документи, подані позивачем для митного оформлення, повністю відповідали вимогам, встановленим Митним кодексом України і не створювали підстав для виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні, що передбачені ч.2 ст.53 МК України.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року, у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено факт подання достатніх відомостей для застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з чим відповідачем безпідставно обрано другорядний (резервний) метод, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови, підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, відповідно до статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

Декларантом до митного оформлення не подано документів, що підтверджують вартість оцінюваного транспортного засобу та документи, що містять відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару та про вартість страхування. Крім того , документи подано без перекладу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 28 серпня 2019 року позивачем придбано у Euroautotrans легковий автомобіль Seat Ibiza, номер кузова НОМЕР_1 , 2015 року випуску, у зв`язку з чим оформлено рахунок-фактуру №2/19 від 28.08.2019 р. на суму 2991,87 євро (а.с.9). Кошти за придбаний автомобіль оплачені ОСОБА_1 готівкою про що безпосередньо зазначено у рахунку-фактурі №2/19 від 28.08.2019 р. (а.с.9, 54, 55).

Вивезення придбаного транспортного засобу здійснено на підставі митної декларації №19PL361010Е0857758 від 29.08.2019 р. в якій зазначена вартість товару 12740 польських злотих (а.с.10, 59).

30.08.2019 р. ОСОБА_1 подано митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності у якій задекларовано автомобіль Seat Ibiza, номер кузова НОМЕР_1 , 2015 року випуску, дата першої реєстрації - 30.11.2015 р., об`єм двигуна 1 422 см3, рахунок-фактура 2/19 від 28.08.2019 р., вартість 2991,87 Євро (а.с.12).

Державним інспектором складено акт про проведення огляду (переогляду) транспортних засобів №UA205010/2019/323022 від 30.08.2019 р. в якому зазначено, що автомобіль має механічні пошкодження ЛФП по кузову та пошкоджено капот (а.с.13-14). Аналогічний стан автомобіля зафіксовано державним інспектором Київської міської митниці ДФС в акті про проведення огляду (переогляду) транспортних засобів №UA100010/2019/348705 від 31.08.2019 р., у якому вказано про наявність ознак експлуатації та деформації частини капоту (а.с.71-72).

З метою митного оформлення товару декларантом подано до Київської міської митниці ДФС (митний пост «Західний») електронну митну декларацію №UA100010/2019/348705 від 31.08.2019 р., у якій задекларовано ввезений товар за ціною 2991,87 Євро (а.с.52-53).

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості разом з декларацією подано до Київської міської митниці ДФС рахунок-фактуру №2/19 від 28.08.2019 р. (а.с.8, 54, 55), копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 (а.с.9, 56), копію договору №2/19-1 від 29.08.2019 р. (а.с.66-70), довідку ТОВ «ДП-Стандартметрологія ООВ» №30.08.2019-36 від 30.08.2019 р. (а.с.57), дублікат квитанції №0.0..1 від 30.08.2019 р. (а.с.17, 58), копію митної декларації країни відправлення №19PL361010Е0857758 від 29.08.2019 р. (а.с.10, 59).

31.08.2019 року Київською міською митницею ДФС повідомлено декларанта, що при опрацюванні документів, наданих до митної декларації у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості товарів, оскільки документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, відповідно до ст.53 Митного кодексу України, не містять відомостей щодо ціни товару, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики), які містять відомості щодо вартості транспортного засобу, які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення, у зв`язку з чим необхідно надати (за наявності) додаткові документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу, які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення); рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; копію митної декларації країни відправлення (яка містить цінову інформацію). Також зазначено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати інші додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару та усунення виявлених неточностей (а.с. 76 - 81).

На запит Київської міської митниці ДФС декларантом подано заяву №01/09 від 03.09.2019 р. (а.с.73, 74) до якої додано рахунок-фактуру №2/19 від 28.08.2019 р.; платіжне доручення №0.0..1 від 30.08.2019 р.; платіжне доручення №0.0..1 від 02.09.2019 р.; копію митної декларації країни відправлення №19PL361010Е0857758 від 29.08.2019 р. (а.с.54, 55, 58, 59, 92). В цій заяві зазначено, що страхові документи, а також документи, які містять відомості про вартість страхування надати немає можливості, оскільки товар додатково не страхувався.

Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/000289/2 від 03.09.2019 р. Київською міською митницею ДФС визначено митну вартість товару згідно зі ст.64 Митного кодексу України за резервним методом на рівні 4750,00 Євро (а.с.18-19, 76-81). Рішення прийнято з огляду на те, що за митною декларацією від 31.08.2019 р. №UA100010/2019/348705 спрацювала система управління ризиками, якою згенеровано наступні критерії ризику: контроль правильності визначення митної вартості товарів, витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів з коментарем: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел». У рішенні зазначається, що декларантом не надано (касові або товарні чеки, ярлики), які містять відомості щодо вартості транспортного засобу, які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення, декларантом не підтверджено відомості щодо ціни, яка сплачена, беручи до уваги, що у інвойсі від 28.08.2019 р. №2/19 є напис ZAPLACONO GOTOWKA. Також у рішенні вказується, що копія декларації країни відправлення від 29.08.2019 р. №19PL361010Е0857758 надана без перекладу та містить розбіжності з наданими до митного оформлення документами, а саме зазначена цифра 12 740,00 (як статистична) суперечить вказаній у інвойсі від 28.09.2019 р. №2/19, а саме 13 069. Окрім того, копія декларації країни відправлення від 29.08.2019 р. №19PL361010Е0857758 містить посилання на транспортні документи PLEIR59, FFC6389349, DR/BAO3781838, які до митного оформлення не подавалися. При визначенні митної вартості використані відомості з митної декларації від 19.07.2019 р. №UA807190/2019/16573 (а.с.94-95).

Карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні виписки чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100010/2019/000988 відмовлено у митному оформленні (випуску) товару, оскільки відповідно до ст.54 Митного кодексу України митним органом здійснено контроль правильності визначення митної вартості товару, Київською міською митницею ДФС винесено рішення №UA100010/2019/000289/2 від 03.09.2019 р. відповідно до якого митну вартість товару скориговано (а.с.20-21, 82). Вимогою для митного оформлення товару у картці відмови вказано подання нової МД з урахуванням рішення про визначення митної вартості товару №UA100010/2019/000289/2 від 03.09.2019 р. (а.с.20-21, 82).

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч.1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Зі змісту ст. 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З огляду на положення ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

На підставі ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що право органу доходів і зборів щодо витребування від декларанта додаткових документів виникає у випадку встановлення ним обставин, які свідчать про наявність розбіжностей у документах підтверджуючих митну вартість товарів, перелік яких визначено ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а також ознак підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

За змістом п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, серед іншого, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається з матеріалів справи, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації №UA100010/2019/348705 від 31.08.2019 р., позивачем визначено за основним методом. При цьому до митної декларації додано рахунок-фактуру №2/19 від 28.08.2019 р. (а.с.8, 54, 55), якою підтверджується оплата готівкою коштів в сумі 2991,87 Євро, тобто зазначеним документом засвідчується задекларована митна вартість в сумі 2991,87 Євро.

Враховуючи те, що розрахунок через фінансову установу не здійснювався, позивач не мав можливості надати митному органу банківські чи інші платіжні документи, окрім рахунку-фактури з відміткою про оплату готівкою.

Посилання митного органу на розбіжності щодо вартості автомобіля у рахунок-фактурі №2/19 від 28.08.2019 р., де зазначена вартість 13069 польських злотих та в декларації країни відправлення від 29.08.2019 р. №19PL361010Е0857758, де вказана сума 12740,00 польських злотих, суд першої інстанції вірно не розцінив як розбіжність у митній вартості товару, з огляду на те, що відповідачем не враховано курс польських злотих до євро, який взятий під час оформлення рахунку-фактури та декларації країни відправлення, в той час як придбання товару здійснювалося у євро, а не в польських злотих, а тому несуттєва відмінність в сумі 329 польських злотих може зумовлюватися різницею курсу. При цьому вартість автомобіля зазначена в декларації країни відправлення від 29.08.2019 р. №19PL361010Е0857758 є меншою, ніж вартість вказана при перерахунку євро у злоті в фактурі №2/19 від 28.08.2019 р., а тому така декларація не є доказом заниження митної вартості товару. Натомість задекларована позивачем митна вартість в розмірі 2991,87 Євро відповідає вартості вказаній у фактурі №2/19 від 28.08.2019 р.

Не подання ОСОБА_1 перекладів документів поданих для митного оформлення не вважається порушення вимог митного законодавства, оскільки відповідачем не надано доказів того, що ним вимагалися у позивача переклади таких документів.

Стосовно твердження відповідача про те, що декларантом не подано транспортних документів PLEIR59, FFC6389349, DR/BAO3781838 на які міститься посилання у декларації країни відправлення від 29.08.2019 р. №19PL361010Е0857758, суд зауважує, що такі документи стосуються транспортування автомобіля, яке здійснювалося KORPORACJA AGO Malgorzata Warzecha, послуги якої оплачені відповідно до рахунку-фактури №1188/L/2019 від 29.08.2019 р. у розмірі 150 Євро (а.с.11) та не включені до митної вартості автомобіля.

Твердження відповідача про те, що згідно з рахунком від 28.08.2019 р. продавцем є «Еuroautotrans», в той час, як відповідно до технічного паспорту автомобіля власником є фізична особа « ОСОБА_2 », суд вважає безпідставними, оскільки ці обставини не відображені в оскаржуваних рішеннях, тобто не були підставами для їх прийняття. Враховуючи положення абз.2 ч.2 ст.77 КАС України, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи відповідача про не надання позивачем документів, що свідчать про відомості про вартість страхування та відомості про витрати на транспортування автомобіля до місця ввезення на митну територію України, оскільки як вбачається з митної декларації від 30.08.2019 року (а.с.12) такий автомобіль було ввезено на митну територію України особисто позивачем. При цьому, не надання позивачем документів, що свідчать про відомості про вартість страхування не є підставою для відмови у митному оформленні (випуску) товару, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо такого страхування взагалі. Між тим, суд зазначає, що відсутність такого страхування не може мати наслідком відмову у митному оформленні (випуску) товару, оскільки наслідком відсутності такого страхування є виключно адміністративна відповідальність.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

Приймаючи до уваги, що відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. А наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. У зв`язку з цим неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення та здійснення коригування митної вартості.

Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується з позиції Верховного Суду, викладеній в його постанові від 23.04.2019 р. у справі №810/1479/16 (адміністративне провадження №К/9901/14257/18), в якій зазначається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у митного органу не було обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі неправильне визначення митної вартості задекларованого товару.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначений обов`язок відповідач не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи викладені в апеляційної скарзі, які аналогічні доводам зазначеним в відзиві на позов та яким судом першої інстанції була надана правильна оцінка, висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року у справі №340/2281/19 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 05 травня 2020 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко