Справа № 200/2505/20-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 р. Справа№200/2505/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Молочної І.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

04 березня 2020 року ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), позивач, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області (юридична адреса: вул. Центральна, буд.103, с. Криворіжжя, Донецька область, 85030; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 04343168) про:

- визнання бездіяльності голови Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області щодо здійснення нарахування та виплати вихідної допомоги у розмірі шести середніх заробітних плат у зв`язку з припиненням виконання повноважень посадової особи органу місцевого самоврядування ОСОБА_1 , як звільненому з посади секретаря Криворізької сільської ради Добропілького району Донецької області;

- зобов`язання Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області здійснити нарахування та виплатити вихідну допомогу у розмірі шести середніх заробітних плат у зв`язку з припиненням виконання, повноважень посадової особи органу місцевого самоврядування секретаря Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням сесії Криворізької сільської ради №УІІ/1-2. від 03 січня 2020 року, тобто в день відкриття першої сесії новообраної голови сільської ради, її повноваження як секретаря припинені. 15 січня 2020 року позивач звернулася до новообраного сільського голови цієї ради з заявою про призначення виплати в розмірі шести заробітних плат, яка передбачена чинним законодавством України, на що 28 січня 2020 року отримала відповідь, про відмову у виплаті даної гарантії. Позивач вважає, що оскільки відповідно до пункту 5 статті 41 Кодексу законів про працю України додатковими підставами розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов є припинення повноважень посадових осіб, а статтею 44 цього Закону передбачає виплату вихідної допомоги при даних умовах розірвання трудового договору у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток, відповідач протиправно відмовив їй у проведенні такої виплати.

06 березня 2020 року судом відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, про що постановлено відповідну ухвалу.

У встановлений ухвалою строк відповідачем подано через відділ документообігу та архівної роботи суду відзив. Відповідач позовні вимоги не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказує на те, що посада секретаря сільської ради є виборною посадою, на яку особа обирається або затверджується відповідною радою. Як вказує відповідач, положення Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» та Закону України «Про місцеве самоврядування» щодо порядку звільнення секретаря сільської ради в даному випадку є спеціальними по відношенню до норм КЗпП України. Відповідач вважає, що оскільки ОСОБА_1 звільнено за частиною 2 статті 8 Закону України «Про добровільне об єднання територіальних громад», а не на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України, підстав для виплати їй вихідної допомоги у відповідності статті 44 КЗпП України немає.

Окрім того, зауважує, що пункт 5 частини 1 статті 41 КЗпП України передбачає розірвання трудового договору з ініціативи власника у вигляді «припинення повноважень посадових осіб», а пункт 2 статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» передбачає розірвання трудового договору з ініціативи власника у вигляді «завершення повноважень», тобто КЗпП України і спеціальний Закон України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» містять різні підстави та формулювання звільнення.

Таким чином, відповідач вважає прохання позивача застосувати до спірних правовідносин пункт 5 частини 1 статті 41 КЗпП України та статті 44 КЗпП України безпідставним, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Криворізької сільської ради Добропільського району від 20 жовтня 2017 року №VII/21-5 ОСОБА_1 обрано секретарем Криворізької сільської ради та присвоєно їй 11 ранг 5 категорії посадової особи місцевого самоврядування з внесенням відповідного запису до трудової книжки.

Того ж дня рішенням Криворізької сільської ради Добропільського району №VII/21-6 позивача призначено секретарем виконавчого комітету Криворізької сільської ради.

Рішенням Криворізької сільської ради Добропільського району від 03 січня 2020 року №VII/1-1 «Про початок повноважень депутатів Криворізької сільської ради» вирішено прийняти до відома факт початку повноважень депутатів Криворізької сільської ради VII скликання по округах.

Згідно з рішенням Криворізької сільської ради Добропільського району від 03 січня 2020 року №VII/1-2 «Про початок повноважень Криворізького сільського голови» взято до відома інформацію голови Криворізької сільської виборчої комісії Лашиної І.В, про результати виборів Криворізького сільського голови та обрання на посаду Криворізького сільського голови ОСОБА_2 Анни ОСОБА_3 ; заслухано складення Присяги посадовою особою місцевого самоврядування Криворізьким сільським головою Павловою А.І. та вирішено вважати його таким, що вступив на посаду; присвоєно Криворізькому сільському голові ОСОБА_4 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування четвертої категорії посад.

03 січня 2020 року до трудової книжки ОСОБА_1 внесено запис про те, що її повноваження як секретаря Криворізької сільської ради Добропільського району завершились відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» (підстава розпорядження №70о/с від 28 грудня 2019 року; рішення сесії від 03 січня 2020 року № VII/1).

15 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до голови Криворізької сільської ради ОСОБА_4 із заявою про виплату їй вихідної допомоги при звільненні у розмірі не менше шестимісячного середнього заробітку, яка того ж дня зареєстрована за вх. №25

Листом від 23 січня 2020 року №01-21/34 за підписом сільського голови ОСОБА_2 А.І. Криворізька сільська рада Добропільського району на звернення позивача щодо здійснення виплати вихідної допомоги при звільнені в розмірі шестимісячної заробітної плати повідомила, що оскільки ОСОБА_1 до обрання на виборну посаду у раді не перебувала в трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду, вона не має права на виплату середньої заробітної плати впродовж шести місяців.

Відповідно до довідки відповідача №56 від 16 січня 2020 року ОСОБА_1 нараховано таку розрахункову виплату у зв`язку із припиненням повноважень: за невикористану відпустку - 24036,40 грн (двадцять чотири тисячі тридцять шість) грн. 60 коп; заробітну плату за січень місяць (2дні) - 619,05 грн (шістсот дев`ятнадцять) грн. 05 коп.

Вважаючи наявними підстави для отримання вихідної допомоги у розмірі шести середніх заробітних плат у зв`язку з припиненням виконання повноважень посадової особи органу місцевого самоврядування ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21 травня 1997 року (далі Закон №280/97-ВР, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови. Секретар сільської, селищної, міської ради не може суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю. Секретар сільської ради може за рішенням ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету відповідної ради.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2006 року №2493-ІІІ (далі Закон №2493-ІІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону №2493-ІІІ посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону №2493-ІІІ на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 20 Закону №2493-ІІІ крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України Про місцеве самоврядування в Україні цим та іншими законами України.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» від 5 лютого 2015 року №157-VIII (далі Закон №157-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, завершуються в день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.

Після завершення повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, їхні виконавчі комітети продовжують здійснювати свої повноваження до затвердження сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, персонального складу її виконавчого комітету. Протягом зазначеного строку сільський, селищний, міський голова, обраний об`єднаною територіальною громадою, очолює такі виконавчі комітети та входить до їх персонального складу.

Після завершення повноважень сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу сільської ради у територіальній громаді, що увійшла до об`єднаної територіальної громади, відповідні функції одноособово виконує сільський, селищний, міський голова, обраний об`єднаною територіальною громадою, з дня набуття ним повноважень до затвердження відповідною сільською, селищною, міською радою персонального складу її виконавчого комітету.

Враховуючи положення цих норм права, суд зазначає, що ОСОБА_1 до звільнення була посадовою особою місцевого самоврядування в розумінні статтею 2, 3 Закону №2493-ІІІ, повноваження якої припинені у зв`язку з набуттям повноважень сільською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою. Зазначені обставини не є спірними між сторонами.

При цьому суд зауважує, що посада, на якій перебував позивач, передбачає обмеження щодо сумісництва і перебування на ній обмежено строком, не лише тим, на який обирається посадова особа та/або орган місцевого самоврядування, але й настанням інших обставин, з якими закон пов`язує припинення повноважень органу місцевого самоврядування та/або посадової особи місцевого самоврядування.

Відтак, проходження служби в органах місцевого самоврядування має свої особливості, а засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є предметом спеціального законодавчого регулювання.

Отже, до правовідносин, пов`язаних з проходженням служби в органах місцевого самоврядування, можуть застосовуватися загальні положення трудового законодавства у частині, що не суперечить спеціальним нормам та/або в тій частині, де ці правовідносини спеціальним законодавством не врегульовано.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України (у редакції, чинній на час припинення повноважень позивача), крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб.

Відповідно до статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Отже, враховуючи викладене, припинення повноважень посадової особи місцевого самоврядування є підставою для виплати такій особі вихідної допомоги відповідно до статті 44 КЗпП України, відтак з урахування відсутності у відповідача правових підстав щодо невиплати позивачу вихідної допомоги, бездіяльність відповідача щодо її не виплати є протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 травня 2018 року у справі №186/294/16-а.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд звертає увагу на таке.

Позивачем при поданні цієї позовної заяви до суду сплачено судовий у розмірі 840,80 грн.

Водночас, у відповідності до положень пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи, що спір в цій справі стосується бездіяльності відповідача щодо нарахування і виплати на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні, яка, в свою чергу, належить до виплат, які роботодавець повинен виплатити працівникові в день звільнення, тобто є складовою заробітної плати, позивач при поданні вказаного позову був звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи обставини звільнення позивача від сплати судового збору за подання цього позову до суду, судові витрати відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області (юридична адреса: вул. Центральна, буд.103, с. Криворіжжя, Донецька область, 85030; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 04343168) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі шести середніх заробітних плат у зв`язку з припиненням виконання нею повноважень секретаря Криворізької сільської ради Добропілького району Донецької області.

Зобов`язати Криворізьку сільську раду Добропільського району Донецької області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі шести середніх заробітних плат у зв`язку з припиненням виконання нею повноважень секретаря Криворізької сільської ради Добропілького району Донецької області.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 30 квітня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Зазначений строк обчислюється з урахуванням виключень, передбачених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна