Справа № 286/1116/20
Суддя: Гришковець А. Л.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/1116/20
УХВАЛА

29 квітня 2020 року

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області А. Л. Гришковець , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Овруцького відділення поліції Коростенського відділу поліції в Житомирській області в особі Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до Овруцького районного суду Житомирської області з позовною заявою до Овруцького відділення поліції Коростенського відділу поліції в Житомирській області в особі Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в якій просить суд визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Житомирській області стосовно не повернення належного йому та його дружині ОСОБА_2 легкового автомобіля марки «Wolkswagen» моделі «Polo», державний номер НОМЕР_1 ; зобов`язати уповноважених осіб Головного управління Національної поліції в Житомирській області повернути ОСОБА_1 належний йому та його дружині легковий автомобіль марки «Wolkswagen» моделі «Polo», державний номер НОМЕР_1 , а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, мотивуючи тим, що відповідачем незаконно не повертається автомобіль, який був вилучений співробітниками поліції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, необхідною ознакою для розгляду справи за правилами адміністративного судочинства є здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, коли хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти, відповідно, зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта. При цьому ці функції повинні здійснюватись суб`єктом саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Частиною 1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зміст позовної заяви свідчить, що позивач просить зобов`язати уповноважених осіб Головного управління національної поліції в Житомирській області вчинити певні дії в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000675 від 13.11.2018 року.

Згідно з частиною першою статті 4 КПК України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ч. 1 ст. 5 КПК України).

Завданнями кримінального судочинства відповідно до статті 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінального процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їхніх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Частиною 1 статті 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до ч. 1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, 13 листопада 2018 року заступником керівника Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області Маньківським В.І., за участі працівників Овруцького відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, було проведено огляд місця події, під час якого вилучено належний йому та його дружині ОСОБА_2 , легковий автомобіль марки «Wolkswagen» моделі «Polo», державний номер НОМЕР_1 , який було поміщено на штрафний майданчик Овруцького відділення поліції Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області.

З долучених до позовної заяви документів вбачається, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира Маслак В.П. від 19.12.2018 року в задоволенні клопотання старшого слідчого ОВС слідчого відділу Управління СБУ України в Житомирській області Турлій О.В. про арешт майна (автомобіля марки «Wolkswagen» моделі «Polo» державний номер НОМЕР_1 ) по кримінальному провадженню №0000675 від 13.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відмовлено, оскільки слідчим порушено строки, встановлені ч.5 ст.171 КПК України.

Частиною 3 статті 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

21.11.2019 дружина позивача звернулася до Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області з заявою повернути їй вилучений автомобіль марки «Wolkswagen» моделі «Polo» державний номер НОМЕР_1 , але начальник слідчого відділення ОСОБА_3 відмовив повернути автомобіль, посилаючись на те, що слідче відділення Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області не здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000675 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «Wolkswagen» моделі «Polo» державний номер НОМЕР_1 , а тому орган досудового розслідування Овруцького відділення поліції не вправі приймати процесуальні рішення у цьому кримінальному провадженні. Тому рекомендовано з даного приводу звернутися до органу, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а саме до Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницький.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Слід звернути увагу, що під час визначення предметної юрисдикції справи за основу береться суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, суть заявлених вимог, характер спірних правовідносин, зміст та юридична природа обставин у справі.

З аналізу наведених вище норм діючого кримінального процесуального законодавства України, суд приходить до висновку, що бездіяльність щодо неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу оскаржується у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Пунктом 2 частини 2 статті 19 КАС України, встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Таким чином, оскільки вимоги, заявлені позивачем не належать до юрисдикції адміністративного суду, так як не стосуються захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, перевірка вказаних у позовній заяві порушень може бути здійснена лише у порядку, встановленому КПК України, через особливості процесуальної діяльності посадових осіб правоохоронних органів та не віднесення їх до сфери управлінської діяльності, тому компетенція адміністративних судів, визначена ст. 19 КАС України, на цей спір не поширюється.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 170, ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Овруцького відділення поліції Коростенського відділу поліції в Житомирській області в особі Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію даної ухвали направити позивачу та повернути позивачу позовну заяву з доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Встановлений судом строк продовжується до закінчення встановленого Кабінетом Міністрів України карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) у відповідності до п.3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, який доповнено Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 N 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020.

СУДДЯ : А. Л. Гришковець