Справа № 460/1377/20
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2020 року м. Рівне №460/1377/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дудар О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач просив суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення форми "С" від 11.02.2020 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 14410,00грн;

- податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 11.02.2020 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оспорювані рішення відповідача суперечать нормам чинного законодавства, а висновки акта перевірки - фактичним обставинам.

Позивач вказав, що сама по собі відсутність на момент перевірки видаткових накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення (стандарту) 9, не є підставою для застосування фінансових санкцій.

Видаткові накладні, що підтверджують факт придбання товарів, зазначених в акті зняття залишків алкогольних напоїв, знаходилися у м.Рівному за реєстрацією платника податків, для підготовки і подання річної фінансової звітності.

Копії зазначених накладних додавалися до заперечень позивача на акт перевірки, однак не були взяті до уваги відповідачем.

Ухвалою суду від 04.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Головним управлінням ДПС у Рівненській області у межах встановленого судом строку подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень відповідачем зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Під час проведення фактичної перевірки було встановлено відсутність облікових документів за місцем реалізації товарних запасів, які зазначені в акті перевірки та акті зняття залишків.

Таким чином, позивачем було порушено вимоги ст.44 Податкового кодексу України та п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Наведені позивачем аргументи та подані документи не спростовують виявлених порушень. Спірні податкові повідомлення-рішення прийняті згідно з чинним законодавством.

Відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 26.03.2020 закрито підготовче провадження, постановлено перейти до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 06.03.2018 (номер запису - 2 038198), з 06.03.2018 перебуває на обліку у контролюючому органі як платник податків. Основним видом діяльності за КВЕД є 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Ці обставини підтверджуються відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.19).

Роздрібну торгівлю алкогольними напоями позивач здійснює на підставі ліцензії від 20.03.2019 №1900647 (а.с.7).

23.01.2019 головними державними ревізорами-інспекторами Головного управління ДПС у Рівненській області проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог законодавства в сфері обігу підакцизних товарів фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у господарській одиниці - магазині " База ", що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

За наслідками перевірки складено акт (довідку) фактичної перевірки за реєстраційним №111/17-00-05-04-13/ НОМЕР_1 від 23.01.2020 (а.а.с.6-10).

Згідно з актом фактичної перевірки, контролюючим органом встановлено наступні порушення:

- п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР;

- ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI.

До акта перевірки від 23.01.2020 №111/17-00-05-04-13/ НОМЕР_1 позивачем було надано заперечення від 03.02.2020 (а.с.11).

За наслідками розгляду заперечень Головним управлінням ДПС у Рівненській області висновки акта перевірки від 23.01.2020 №111/17-00-05-04-13/ НОМЕР_1 залишені без змін (а.а.с.16-18).

За результатами проведеної перевірки, на підставі акта від 23.01.2020 №111/17-00-05-04-13/ НОМЕР_1 Головним управління ДПС у Рівненській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення форми "С" від 11.02.2020 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 14410,00грн (а.с.12);

- податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 11.02.2020 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510,00грн (а.с.14).

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - Податковий кодекс України).

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки платників податків.

Згідно зі статтею 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити, зокрема, фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ст.17 Закон №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР).

Відповідальність за порушення вимог Закону №265/95-ВР передбачена розділом V.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно зі ст.20 Закону №265/95-ВР, до суб`єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суб`єкти господарювання зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Статтею 6 Закону №265/95-ВР передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб`єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб`єктів малого підприємництва. Обов`язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Отже, положення Закону №265/95-ВР чітко не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказують на обов`язок суб`єктів підприємницької діяльності на ведення такого обліку.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні, податкові накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення запасів до облікових бухгалтерських реєстрів та підтвердження права власності на них.

Ведення бухгалтерського обліку, який є підставою для податкового обліку, регламентується Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі -Закон №996-XIV).

У силу вимог ст.4 Закону №996-XIV, одним з основних принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Статтею 9 Закону №996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Зокрема, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з актом фактичної перевірки від 23.01.2020 №111/17-00-05-04-13/ НОМЕР_1 , інспекторами встановлено відсутність облікових документів за місцем реалізації на момент проведення перевірки на товари, що зазначені в акті перевірки та акті зняття залишків.

Як наслідок, встановлено реалізацію товарів (алкогольної продукції), які не обліковані належним чином, на загальну суму 7205,2грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що сама по собі відсутність на момент перевірки видаткових накладних за місцем реалізації товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до вимог Закону №996-XIV та Положення (стандарту) 9, не є підставою для застосування фінансових санкцій.

Суд бере до уваги такі твердження позивача та зауваження продавця, зафіксовані в акті фактичної перевірки, щодо знаходження накладних у підприємця, а також факт подання видаткових накладних відповідачу одночасно із запереченнями на акт перевірки.

Проте, дослідивши надані позивачем видаткові накладні від 10.12.2018 №934, від 23.07.2018 №1901, від 06.08.2018 №471, від 26.03.2018 №2228, від 30.08.2019 МР00074108, від 18.10.2018 №1841 (а.а.с.22-27), суд зазначає, що такі не відповідають вимогам до первинних документів, встановленим ч.2 ст.9 Закону №996-XIV, а саме: не містять такого обов`язкового реквізиту, як особистий підпис або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції - отримувала доставлений товар (алкогольні напої).

Крім того, факт наявності видаткових накладних не підтверджує факту ведення позивачем обліку товарних запасів у встановленому порядку. Будь-яких інших доказів ведення такого обліку (книги обліку доходів і витрат, тощо) позивачем суду не надано.

Таким чином, висновки акта фактичної перевірки щодо порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР та ст.44 Податкового кодексу України позивачем не спростовано, відсутність зазначених порушень належними доказами не доведено.

Відповідно до п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що суб`єкт владних повноважень - відповідач у справі, діяв на підставі, в межах та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідачем доказано правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, в той час порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

У силу вимог ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (, місцезнаходження: вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, Рівненська область, 33023) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "С" від 11.02.2020 № та форми "ПС" від 11.02.2020 № відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням пункту 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повне рішення складено 30 квітня 2020 року.

Суддя Дудар О.М.