Справа № 240/8435/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8435/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Г.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

04 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2019 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) від 22.03.2019 року №Ф-19712-51 суми боргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 83216 (вісімдесят три тисячі двісті шістнадцять ) грн. 24 коп.;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Житомирській області, яка виразилась у не прийнятті у ФОП ОСОБА_1 звіту про суми добровільних внесків, передбачених договором про добровільну участь, які підлягають сплаті, та суми доплат з Таблицею 3 Відомостей про збільшення або зменшення сум зобов`язань за страховими внесками за результатами проведеної перевірки, та зобов`язати ГУ ДФС у Житомирській області прийняти новий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5) за 2018 рік від ОСОБА_1 .

В обгрунтування протиправності вимоги податкового органу про сплату боргу (недоїмки) від 22.03.2019 року №Ф-19712-51 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивач зазначив, що єдиний внесок за 2018 було сплачено в повному розмірі та у встановлений строк, а заборгованість виникла внаслідок технічної помилки. Зокрема, внаслідок повторного збереження звіту відбулась автоматична заміна даних, що потягла за собою помилку в сумах ЄСВ, які підлягали до сплати, а саме: ЄСВ нарахувалось з суми чистого доходу, а не з суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок. Також, позивач зазначив, що ним вжито всіх можливих заходів як для усунення вказаної помилки, так і для вчасного погашення самостійно визначеної суми податкового зобов`язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зв 2018 рік.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) від 22.03.2019 №Ф-19712-51 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 83216,24 грн.

Зобов`язано Головне управління ДФС у Житомирській області прийняти новий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5) за 2018 рік від фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2753,16 грн.

Не погодившись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Мотивуючи власні доводи, податковий орган зазначив, що Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України 14 квітня 2015 року №435, не передбачена можливість скасування нарахованого, згідно поданої страхувальником звітності, єдиного соціального внеску. При цьому, враховуючи, що термін для подачі позивачем Звіту за 2018 рік завершився 10.02.2019 року, наразі відсутні правові підстави і для повторного подання Звіту за 2018 рік.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та просив залишити в силі рішення суду першої інстанції. Зокрема, обгрунтовуючи власні заперечення, позивач зауважив, що ним було фактично здійснено всі необхідні дії для повного та своєчасного виконання обов`язку щодо сплати єдиного внеску, а помилкове внесення невірних даних до Звіту не вплинуло на вказане.

Відповідно до ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та перебуває на спрощеній системі оподаткування, як платник єдиного внеску з 01.01.2012.

07.02.2019 позивачем до контролюючого органу подано звіт за 2018 рік про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, згідно з таблицею 1 додатка 5 до Порядку, яким самостійно визначено до сплати суму єдиного внеску в розмірі 94 131,81 грн.

На підставі інформації, що міститься в інтегрованій картці платника податків, контролюючим органом винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-19712-51 від 23.03.2019 із єдиного соціального внеску на суму 83 216,24 грн. Недоїмка по ЄСВ виникла внаслідок неповної сплати платником узгодженої суми: за 2018 рік нараховано 94 131,81 грн., сплачено 10 915,57 грн. із них (за 2018 рік - 9828,72 грн. + переплата 168,79 грн.; 918,06 грн. ,- за лютий 2019 року).

Отримавши вимогу та виявивши допущені помилки, ФОП ОСОБА_1 сформував додаток 6 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування(пункт 6 розділу 3) - Звіт про суми добровільних внесків, передбачених договором про добровільну участь, які підлягають сплаті, та суми доплати від 01.04.2019 форми № Д6, а саме таблицю 3 "Відомості про збільшення або зменшення сум зобов`язань за страховими внесками за результатами проведеної перевірки". У вказаній таблиці вказано суму, з якої розраховано зобов`язання за страховими внесками: -383918,92 грн.; суму зобов`язань з ЄСВ: -84303,09 грн., проте вказаний звіт зареєстрований не був.

26.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Житомирській області та до Головного управління ДФС України, в яких вказав, що: "…При формуванні звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток 5) було допущено помилку, у зв`язку із чим в картці особового рахунку утворилась неправомірна сума недоїмки. В даному звіті невірно зазначені суми доходів, на які нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини…всього 427871,92 грн…" Просив надати можливість здачі нового звіту за 2018 рік.

24.05.2019 за вих.№ 6207/14/06-30-51-14 Головним управлінням ДФС у Житомирській області надано позивачу відповідь, з якої слідує, що відповідальним за правильність заповнення звіту є страхувальник. Згідно п.1 розділу V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 435, у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до контролюючого органу за місцем обліку. Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначений цим Порядком. Порядком не передбачено скасування нарахувань єдиного соціального внеску, проведених згідно поданої страхувальником звітності.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що помилкове відображення у поданому звіті ФОП ОСОБА_1 через некоректне заповнення таблиці бази, з якої нараховується ЄСВ (чистого доходу замість самостійно визначених сум), що в свою чергу призвело до помилкового визначення у цьому звіті сум ЄСВ у більшому розмірі ніж підлягало до сплати, не може бути підставою для формування вимоги про недоїмку з ЄСВ, оскільки останнє сплачено у повному обсязі.

Крім того, суд першої інстанції, враховуючи відсутність законодавчо врегульованого механізму повторного подання звіту з ЄСВ згідно з додатком 5 фізичною особою-підприємцем, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, у випадку помилкового зазначення сум нарахованого єдиного внеску, з метою повного захисту прав позивача, дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги щодо зобов`язання ГУ ДФС у Житомирській області прийняти новий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5) за 2018 рік від ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, врегульовані Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).

Згідно п. 4 частини першої статті 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Приписами п. 2 частини першої ст. 7 Закону №2464-VI визначено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Отже, фізичні особи - підприємці, є платниками єдиного внеску та зобов`язані своєчасно, в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати його.

У той же час, положеннями п. 6 частини першої ст. 1 Закону України № 2464-VI, визначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та штрафів.

Процедура, форма, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регулюються Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України 14 квітня 2015 року №435 (далі -Порядок №435).

У відповідності до пункту 2 розділу Порядку №435 фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».

Згідно з п. 10 розділу IV Порядку №435 фізичні-особи - підприємці, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 1 додатка 5 до цього Порядку.

Разом з тим, фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 2 додатка 5 до цього Порядку (п. 11 розділу IV Порядку №435).

З матеріалів справи встановлено, що 07.02.2018 року позивачем подано звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік.

Зі змісту вказаного звіту встановлено, що автоматична заміна даних при повторному збереженні звіту потягла за собою помилку в сумах ЄСВ, що підлягав до сплати, а саме: ЄСВ нараховувався з суми чистого доходу, а не з суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок.

При цьому, відповідно до пункту 1 та пункту 2 розділу V Порядку №435 у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за місцем обліку.

Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком.

Якщо страхувальником до закінчення строку подання Звіту подаються за поточний звітний період лише окремі таблиці Звіту із зазначенням типу форми «скасовуючи», «додаткова», цей Звіт не вважається Звітом і вважається таким, що не подавався.

У разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення звітного періоду помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить: перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми «початкова» із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатку 4 до цього Порядку повинна містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.

Звіт, сформований для виправлення помилок за попередні звітні періоди, не повинен містити таблиць 1 - 4 додатка 4 до цього Порядку. При цьому внесення змін до сум нарахованої заробітної плати або доходу та у зв`язку з цим до нарахованих сум єдиного внеску за звітний місяць при формуванні і поданні скасовуючих документів не допускається.

Якщо потрібно повністю скасувати відомості, зазначені в таблицях 5 та 7 додатку 4 до цього Порядку, подаються тільки скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних відомостей про застраховану особу.

Враховуючи, що суми сплаченого єдиного соціального внеску поточних нарахувань не відповідали самостійно нарахованим позивачем сумам в інтегрованій картці платника, тому станом на 28.02.2019 за ФОП ОСОБА_1 виникла недоїмка в сумі 83 216,24 грн. зі сплати єдиного внеску за 2018 рік.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що відповідальність за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску настає лише якщо платник податків не сплатить або несвоєчасно сплатить передбачені Законом №2464-VI суми єдиного внеску.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ( параграф 70).

За практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Серков проти України», заява № 39766/05, параграф 43).

Так, позивач, виявивши допущену помилку, 01.04.2019 подав звіт про суми добровільних внесків, передбачених договором про добровільну участь, які підлягають сплаті, та суми доплат, таблицю №3 додатку 6 з помісячним зазначенням сум, з яких розраховано зобов`язання за страховими внесками, проте даний звіт ГУ ДФС прийнятий не був. Крім того, 26.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДФС у Житомирській області та до Головного управління ДФС України з проханням щодо надання можливості перездачі звіту, однак отримав відмову.

Крім того, позивачем на підтвердження сплати ЄСВ за 2018 рік було надано копії квитанцій за період 2018 року, які підтверджують сплату ЄСВ (платіжне доручення № 1416, платіжне доручення № 1425. платіжне доручення № 1428, платіжне доручення № 1430, платіжне доручення № 1436, квитанція № 0.0.6.1, квитанція № 0.0..1, квитанція № 0.0..1, платіжне доручення № 1450.

Таким чином, оскільки після виявлення помилки, позивачем вчинено всі необхідні та можливі дії, направлені на виправлення вказаної помилки, а самостійно визначена сума податкового зобов`язання сплачена у повній мірі та надійшла до Державного бюджету, судова колегія вважає, що допущена у даному випадку помилка у звітності, не є податковим правопорушенням. Встановлені обставини свідчать, що позивач як платник податків не ухилявся від сплати єдиного внеску та не порушував встановлених строків на його перерахування.

Колегія суддів не вбачає протиправних дій або бездіяльності позивача, які б могли стати підставою для формування та направлення останньому оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22.03.2019 року №Ф-19712-51, а помилка, допущена у звіті з єдиного внеску, не є правопорушенням у розумінні п. 2 частини одинадцятої ст. 25 Закону № 2464-VI, оскільки визначена позивачем сума грошового зобов`язання у встановленому порядку перерахована до бюджету у визначений Законом строк та у повному обсязі.

Докази, які б свідчили про несплату позивачем єдиного внеску до Державного бюджету апелянтом надано не було, обставин, що свідчать про умисне ухилення позивача від сплати такого податку податковим органом наведено також не було.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога ГУ ДФС у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) від 22.03.2019 року №Ф-19712-51 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

При цьому, з метою повного та належного захисту прав позивача судом першої інстанції правомірно зобов`язано відповідача прийняти новий звіт останнього про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5) за 2018 рік.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.