Справа № 521/2433/20
Суддя: Роїк Д. Я.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/2433/20
Провадження №2-а/521/76/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2020 р. м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.

за участю секретаря судових засідань Коновалової К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського батальйону патрульної поліції у м. Борисполі УПП в Київській області рядового поліції Маслій Ганни Ігорівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Батальйон патрульної поліції в місті Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства до поліцейського батальйону патрульної поліції у м. Борисполі УПП в Київській області рядового поліції Маслій Ганни Ігорівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Батальйон патрульної поліції в місті Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову зазначив, що 07 лютого 2020 року о 11:30 год. у відношенні нього було винесено постанову серії ЕАК № 2077799 про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 незаконно розглянула справу на місці зупинки автомобілю, позбавила позивача можливості користатись у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП, порушила вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорувавши порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП, та на невідповідність постанови серії ЕАК № 2077799 від 07.02.2020 року вимогам ст. 283 КУпАП, вважає що правил дорожнього руху не порушував, розгляд постанови було проведено формально, у зв`язку з викладеним позивач просить скасувати постанову і закрити справу за відсутністю його вини.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року, позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.03.2020 року адміністративну справу прийнято до розгляду, залучено до участі у справі третю особу: Батальйон патрульної поліції в місті Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, в якій зазначив про підтримку заявлених вимог та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести слухання справи за його відсутності.

Представник третьої особи також в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно причини не явки суду повідомлені не були.

Відповідно до положення ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність належним чином повідомлених сторін.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, відзив на позов та відеозапис, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що 07.02.2020 року поліцейською взводу № 1 роти № 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП рядовим поліції Маслій Г.І. у відношенні ОСОБА_1 винесено постанову Серія ЕАК № 2077799 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої 07.02.2020 об 11 год 24 хв водій ОСОБА_1 керуючи т/з рухався на автомобілі Honda pilot д/н НОМЕР_1 в м. Бориспіль, по вул. Київський шлях зі швидкістю 74 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкість руху в населеному пункті на 24 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідачем на адресу суду було надіслано відзив на адміністративний позов, фото з приладу TruCam та відеозапис 255/0569, 254/0529 з нагрудної камери поліцейського щодо вчиненого правопорушення.Так, згідно відзиву на позов, який надійшов на адресу суду 24.03.2020 року вх. № 12965 вбачається, що відповідач адміністративний позов про скасування постанови не визнає та просить його залишити без задоволення, а постанову винесену поліцейською взводу № 1 роти № 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП рядовим поліції Маслій Г.І. у відношенні ОСОБА_1 винесено постанову Серія ЕАК № 2077799 - залишити без змін.

В обґрунтування своєї позиції відповідачем зазначено, що під час несення служби на території м. Бориспіль, екіпажом «Лемур-103» за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (с.н. ТС000722) було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме водій т/з Honda pilot д/н НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год, чим порушим п. 12.4 ПДР України.

07.02.2020 року о 11 год 30 хв. в ході виконання службових обов`язків поліцейською взводу № 1 роти № 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП рядовим поліції Маслій Г.І. у відношенні ОСОБА_1 . винесено постанову Серія ЕАК № 2077799 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої водій ОСОБА_1 рухався на автомобілі Honda pilot д/н НОМЕР_1 в м. Бориспіль, по вул. Київський шлях зі швидкістю 74 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкість руху в населеному пункті на 24 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, фотознімком приладу та відео з нагрудної камери Поліцейського.

Відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити в т.ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.На виконання приписів КУпАП в оскаржуваній постанові є посилання на технічний засіб, яким здійснювалось вимірювання швидкості - Trucам LTI 20/20 № TC 000722.

На фотознімку вказано адресу «м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 2», дату на час «07.02.2020 11:19», номерний знак авто « НОМЕР_1 » та швидкість руху «74 км/год».

На думку відповідача, інспектором поліції було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення правомірно та у відповідності до вимог КУпАП.

Нормами ч.2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення зафіксовані спірною постановою про накладення адміністративного стягнення TruCam LTI 20/20 серії ТС000722, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Також відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі автоматичну фото- і відеотехніку, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Відповідно п. 1.3. «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, використання нагрудних відеокамер (відоереєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції.

Відповідно до вимог п. 3.3 розділу ІІІ зазначеної Інструкції, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

П. 3.5. Розділу ІІІ Інструкції визначено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Судом досліджено наданий суду відеодоказ та встановлено, що запис даної події було розпочато з 11.09 годин, однак згідно оскаржуваної постанови вбачається, що правопорушення було вченено о 11 год. 24 хвилин, крім іншого, згідно запису нагрудної камери, інспектором поліції після зупинки транспортного засобу «Honda pilot» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , було роз`яснено, що причиною зупинки стало порушення правил дорожнього руху.

Разом з цим, відповідачем до суду доказів, щодо вчинення правопорушення надано не було, відеозапис DSJX300254_000254 та відеозапис DSJX300255_000255 починаються з 11:09, та не містять доказів вчиненого правопорушення.

Інших доказів, з яких можливо було б встановити вину позивача матеріали справи не містять.

У відзиві на позов Управління патрульної поліції зазначає, що постанова інспектора патрульної поліції та фото з приладу TruCam LTI 20/20№ TC 000722 ,відеозапис правопорушення є достатнім доказом правомірності останньої.

На наданому суду відеозаписі з нагрудних бодікамер зафіксовано лише обставини розгляду та оформлення постанови про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідачем, як посадовою особою суб`єкта владних повноважень, рішення якого оскаржується, до суду не було надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Судом досліджено наданий суду фотознімок, та встановлено, що фотофіксація порушення зроблена 07.02.2020 в 11:19 ( clip no:135644 Date07/02/2020 Time:11:19:14 Loc: київська обл м бориспіль вул КИЇВСЬКИЙ ШЛЯХ 2).Суд не вважає допустимим доказом на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення фото знімку, зробленого приладом TruCam LTI 20/20 № TC 000722 з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Як вбачається з матеріалів справи, жодний з наданих відповідачем доказів належним чином не засвідчений.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Відповідну Постанову у справі № 357/10134/17 Верховний Суд прийняв 23.10.2019 року.

Крім того, доказом вчинення адміністративного правопорушення не може бути відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 760/3696/16-а.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Проте, відповідачем в даному випадку не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Cудом враховується, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Нормами частини першою статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, шо забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Пунктом II ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Справи, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідають вимогам ч. 4 ст. 258 КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідачем незаконно розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу.

За змістом п.12.4 ПДР У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За таких умов, інспектор патрульної поліції повинен був зафіксувати обставини, які б спростовували доводи позивача, а саме: здійснити відеофіксацію, яка б підтвердила наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Однак, суд зауважує, що наданий суду відеозапис правопорушення, не містить в собі запису, саме щодо вчинення правопорушення, передбаченого п.14.4 ПДР, тобто, з даного запису не можливо встановити наявність правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Отже, на думку суду, твердження позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення не спростовано суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, в силу вимог ч.2 ст.77 КАС України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи із вимог закону, враховуючи обставини події, на які вказує поліцейський в постанові, відсутність доказів, на підставі яких він прийшов до висновку про вчинення позивачем правопорушення, суд прийшов до висновку, що підстав для прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення не було, тому вимоги позивача є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 90, 139, 229, 241, 243-246, 250, 255, 268, 286, 295 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №2077799 від 07.02.2020 року прийняту поліцейською взводу № 1 роти № 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП рядовим поліції Маслій Ганною Ігорівною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн., скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у дань його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.Я. Роїк