Справа № 160/8469/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 160/8469/19

головуючий суддя І інстанції - Віхрова В.С.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Чепурнова Д.В., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року в адміністративній справі № 160/8469/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АМТ ТРЕЙД" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АМТ ТРЕЙД" звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 16.04.2019 року №UA110180/2019/400047/1.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АМТ ТРЕЙД" було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 16.04.2019 р. №UA110180/2019/400047/1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Дніпровська митниця Держмитслужби звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів прийняте останнім на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Товариством з обмеженою відповідальністю "АМТ ТРЕЙД" було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «АМТ ТРЕЙД» та Shandong Hongqi Machinery& Electric Group Co., Ltd (Китай), було укладено зовнішньоекономічний контракт від 18.12.2018 р. №HQ/1 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

13.05.2019 р. звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення товару: «Мотоблоки Кентавр», ввезеного на митну територію України за Контрактом від 18.12.2017 р. №HQ/1 укладеним з компанією Shandong Hongqi Machinery& Electric Group Co., Ltd (Китай).

Електронна митна декларація була зареєстрована за №UA110180/2019/409958, а митна вартість товару заявлена за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ.

За результатами здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України митницею були додатково витребувані у позивача наступні документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; документи що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (у тому числі витрати на організацію перевезення та винагорода експедитору); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прайс-листи виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

20.06.2019 р. Дніпропетровською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA110180/2019/400047/1, згідно якого вартість товару було збільшено до 600,75 дол.США за одиницю товару у відповідності до ст.64 МКУ.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття наведеного рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів №110000/2019/300006/2 від 05.02.2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA10110/2019/00013 від 05.02.2019 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 Митного кодексу).

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення були висновки відповідача про те, що:

- оцінювана партія товару імпортована Покупцем ТОВ "АМТ ТРЕЙД" на підставі зовнішньоекономічного контракту, укладеного з виробникам Shandong Hongqi Machinery & Electric GroupCo.,Ltd від 18.12.2017 № HQ/1. Декларантом надано до митного контролю додаткову угоду №3 від 12.06.2019: «пункт 1 специфікації №2018-2С від 24.07.2019 контракту від 18.12.2017 №HQ/1 викласти у наступній редакції». Зазначену специфікацію №2018-2С від 12.06.2019 декларантом не надано до митного оформлення згідно відомостей графи 44 ЕМД. Таким чином, декларантом не надано основний документ, що підтверджує заявлену митну вартість в розумінні ч.2 п.2 статті 53 МКУ. При цьому, у додатковій угоді № 3 від 12.06.2019 відомості про асортимент, кількість та ціни товару не відрізняються від специфікації № 2018-2C від 24.07.2019;

- згідно пункту 3.1 контракту від 18.12.2017 № HQ/1 конкретні умови поставки, згідно Інкотермс зазначаються у Специфікації (Додатку) до цього контракту.

Умови поставки FOB Qingdao, Китай, що не відповідає відомостям графи 20 ЕМД - CFR Одеса;

- у додатковій угоді № 3 від 12.06.2019 взагалі відсутні умови поставки товару;

- наданий до митного оформлення комерційний рахунок HQ2018 -2C1 від 12.06.2019 не містить підпису продавця, а також відміток прикордонної митниці, що може означати, що зазначений документ митним органам зарубіжної країни не надавався, вантаж на шляху його слідування в Україну не супроводжував, і був вкладений в пакет документів лише на українському кордоні;

- в інвойсі HQ2018-2C1 від 12.06.2019 відсутній виробник товару та реквізити специфікації до контракту, на підставі якої сформована оцінювана партія товару.

До митного оформлення надано морський коносамент MRFB18092304, виданий 03.10.2018 щодо відправлення оцінюваної партії товару, але при цьому партія товару сформована лише 12.06.2019 згідно специфікації №2018-2С та додаткової угоди № 3 від 12.06.2019, інвойсу HQ2018-2C1 від 12.06.2019.

З огляду на що, виникло питання на підставі яких документів відправлено товари вагою 139 707.00 кг., згідно коносаменту MRFB18092304;

- якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Умовами оплати оцінюваної партії товару є відстрочка платежу 90 днів з моменту поставки товару.

Враховуючи зазначене, заявлений рівень вартості не обчислюється як ціна, що фактично сплачена.

Згідно листа продавця №1377 від 12.06.2019 зазначено, що товар згідно специфікації №2018-2С та додаткової угоди №3 від 12.06.2019, інвойсу НQ2018-2CI, коносаменту МRFB18092304 оплата наступає не пізніше 180 календарних днів моменту поставки партії товару.

Зазначене не відповідає умовам наданого контракту та додаткових угод до нього;

- згідно листа продавця №1377 від 12.06.2019 покупець має заборгованість з оплати товару. Враховуючи зазначені обставини, продавцем збільшено вартість товарів та укладено специфікації №3.

Але, порівнюючи вартість моделей товарів згідно специфікації №2018-2С та додаткової угоди №3 - збільшення вартості моделей Мотоблок Кентавр МБ1080Д-6, Мотоблок Кентавр МБ1080ДЕ-6, Мотоблок Кентавр МБ1012Д-6- відсутнє;

- відповідно до обраних умов поставки СFR - Одеса, згідно тлумачень ІНКОТЕРМС «Б.5. Покупець несе всі ризики загибелі або пошкодження товару з моменту фактичного переходу через поручні судна в порту відвантаження». Проте, витрати понесені покупцем декларантом не заявлені;

- відповідно до п.2.2 контракту, якість товару повинна відповідати міжнародним стандартам та технічним умовам заводу-виробника. Проте, всупереч зазначеному, документального підтвердження якісних характеристик імпортованого товару декларантом не надано.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 Контракту № HQ/1 від 18.12.2017 року, продавець продає, а Покупець купує товар, в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

На виконання вимог наведеного пункту, 24.07.2018 року сторонами наведеного контракту була сформована Специфікація № 2018-2С, в якій зокрема визначено вартість товару, який поставляється.

Так, у зв`язку з відсутністю оплати за поставлений товар, за ініціативи продавця, було укладено додаткову угоду № 3 від 12.06.2019 про зміну ціни поставлених товарів та загальної суми партії товарів (змінено п.1 Специфікації № 2018-2С).

Специфікація № 2018-2С від 24.07.2018 була надана підприємством на запит митниці листом №281 від 19.06.2019, що відображено митницею у спірному рішенні.

Шодо посилань митного органу на невідповідність умов поставки, відображених в спеціфікації до контракту (FOB) та графі 20 ЕМД (CFR Одеса), то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що умови поставки FOB Qingdao, Китай, зазначені в абзаці 3 пункту 3.1. контракту не відповідають положенням абзацу 1 цього пункту, згідно якого поставка здійснюється на умовах згідно правил ІНКОТЕРМС за редакцією 2010 року, які мають обов`язковий характер для сторін у рамках цього контракту; конкретні умови поставки партії товару зазначаються в Специфікації (Додатку) до цього Контракту.

Поставка товарів у 2018 році здійснювалась на підставі Специфікації № 2018-2С від 24.07.2018, в якій зазначені умови CFR Одеса , Україна. Ці умови були зазначені і у інвойсі №HQ2018-2C від 21.09.2018 р., на якому також є відмітки митних органів України, що підтверджують факт ввезення партії товару в Україну.

Щодо посилань митного органу на відсутність у додатковій угоді № 3 від 12.06.2019 умов поставки товару, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до змісту наведеної додаткової угоди, остання не визначала умови поставки, а змінювала лише п.1 Специфікації 2018-2С від 24.07.2018 року в частині визначення вартості товару.

Стосовно відсутності в інвойсі HQ2018-2C1 від 12.06.2019 року виробника товару та реквізитів специфікації до контракту, на підставі якої сформована оцінювана партія товару, то суд апеляційної інстанції зазначає, що виробник товару задекларований Продавцем у Специфікації №2018-2С від 24.07.2018, на підставі якої імпортувався товар в Україну, та у Специфікації №2018-2С1 від 12.06.2019, узгодженої сторонами після підписання додаткової угоди №3 від 12.06.2019 року, що зумовлює можливість ідентифікації товару за найменуванням та кількістю.

В свою чергу, обов`язок зазначати у Інвойсі виробника товару та реквізити Специфікації контрактом та діючим законодавством України не передбачений.

Щодо висновків митного відповідача про наявність розбіжностей в поданих позивачем документах стосовно оплати товару, що поставляється, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до листа Shandong Hongqi Machinery & Electric GroupCo.,Ltd від 12.06.2019 року № 1377, строк оплати за відвантажний товар наступає не пізніше 180 календарних днів з моменту поставки партії товару.

В свою чергу, згідно листа Shandong Hongqi Machinery & Electric GroupCo.,Ltd від 13.06.2019 року № 1386, останній проінформував позивача, що в листі від 12.06.2019 року № 1377 була допущена помилка стосовно строку оплати коштів за доставлений товар « 180 календарних днів з моменту поставки партії товару», належним строком виплати коштів за доставлений товар є 120 календарних днів з момента поставки партії товару.

Крім того, 13.06.19 р. сторони контракту уклали додаткову угоду №4 до контракту, якою продовжили термін оплати товару, поставлений за Специфікацією №2018-2С від 24.07.2018, з урахуванням зміни ціни товару, передбаченою додатковою угодою №3 від 12.06.2019 до 13.09.2019, а також уклали додаткову угоду №5, якою визнали допущену помилку п.5 Специфікації №2018-2С1 від 12.06.2019 р. і визначили в п.5 цієї Специфікації, що оплата товару буде здійснена до 13.09.2019.

Таким чином, розбіжності, зазначені у наданих документах, що стосуються умов оплати товару, були усунуті (виправлені), про що було повідомлено митницю листом №281 від 19.06.2019.

Щодо посилань митного органу на ненадання позивачем документального підтвердження якісних характеристик імпортованого товару декларантом, то суд апеляційної інстанції зазначає, що сертифікат походження товару чи сертифікат якості товару не визначені ст. 53 МК України, як документи, які підтверджують митну вартість товарів.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі №815/2365/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товару від 16.04.2019 року №UA110180/2019/400047/1 та необхідності визнання його протиправним і скасування.

Поряд з зазначеним, необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року в адміністративній справі №160/8469/19 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.Є. Чередниченко