Справа № 300/463/20
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2020 р. справа № 300/463/20

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за

позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області,

про визнання незаконним, скасування рішення від 28.11.2018 та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кузик Володимир Іванович (надалі, також - представник позивача) що діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач), з вимогами:

- визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, оформлене протоколом №11 від 28.11.2018 щодо надання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати повторно розглянути заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності від 19.11.2018 відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" та затвердити висновок, шляхом винесення наказу про виплату такої допомоги на підставі вказаної норми закону.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно змінено кваліфікацію виплати одноразової грошової допомоги позивачу з пункту 3 частини 1 статті 97 на пункт 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", що потягло зменшення розміру такої виплати. На переконання позивача, отримана ним травма, внаслідок якої встановлено інвалідність ІІІ групи отримана саме під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, а тому, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду задоволено: визнано поважними підстави пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області; відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.47-49).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 24.03.2020 (а.с.54-59). У відзиві представник відповідача проти задоволення вимог ОСОБА_1 заперечив, звернув увагу суду на те, що отримана позивачем травма виникла під час гри у боротьбі за м`яч, внаслідок зіткнення із гравцем протилежної команди та отримання удару по лівій нозі, а тому, нещасний випадок, що відбувся за таких умов не є пов`язаним із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції. Натомість, з урахуванням пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", травма позивача спричинена нещасним випадком пов`язана із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, а тому, з урахуванням положень Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (сметрі) чи втрати працездатності поліцейського №4 від 11.01.2016, працівником підрозділу кадрового забезпечення правомірно, підставно та у межах повноважень вказано у заяві про призначення грошової допомоги саме пункт 3, а не 4 частини 1 статті 97 Закону, у зв`язку із чим ОСОБА_1 призначено та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі, визначеному підпунктом "в" пункту 4 частини 1 статті 99 Закону України "Про Національну поліцію".

Від Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області 24.03.2020 судом отримано клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, мотивоване пропущенням позивачем шестимісячного строку звернення із позовом до суду. В результаті розгляду вказаного клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, про що 25.03.2020 постановлено відповідну ухвалу (а.с.95-96).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши позовну заяву, відзив на позов та наявні в матеріалах справи письмові докази, встановив такі обставини.

Згідно зі змістом позовної заяви, у період з 29.08.1993 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ в Івано-Франківській області, та з 07.11.2015 по 31.08.2018 - у Національній поліції на посаді заступника начальника Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області. Зі служби позивача звільнено через хворобу, на підставі частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

При проходженні служби, 27.09.2012 під час занять по фізичній підготовці в спортивному залі ДЮСШ в м. Долина, а саме, під час гри у міні-футбол, в процесі боротьби за м`яч, позивач зіткнувся з гравцем протилежної команди, внаслідок чого отримав травму ноги. За наслідком проведеного 22.11.2012 Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області розслідування нещасного випадку, складено акт від 27.09.2012, згідно зі змістом висновків якого, на підставі пункту 3.9 наказу МВС України від 27.12.2002 №1346 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань, аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", комісією встановлено, що даний нещасний випадок стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а.с.11-12).

Згідно із копією свідоцтва про хворобу №229 від 29.08.2018, Військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Івано-Франківській області" здійснено медичний огляд ОСОБА_1 та у висновку про причинний зв`язок травми зазначено "захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в поліції", "травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків" (а.с.16 та зворотна сторона).

Відповідно до результатів первинного та повторного оглядів позивача, медико-соціальною експертною комісією встановлено ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності з 16.10.2018; травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Наведене підтверджується копіями довідок серії 12 ААБ №166393 та №401304 (а.с.19, 20)

На підставі зазначених документів, з метою отримання одноразової грошової допомоги (надалі, також - ОГД), відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", позивач звернувся до відповідача.

Так, у позовній заяві, представник позивача стверджує, що первинно, працівником відділу кадрового забезпечення у заяві (рапорті) про призначення ОГД, підставою виплати грошової допомоги вказано пункт 3 частини 1 статті 97 Закону, що вбачається із копії заяви (рапорту) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, долученої представником позивача до позовної заяви (а.с.26).

Однак, у відповідності до копії такої ж заяви, наданої представником відповідача разом з відзивом на позовну заяву (а.с.62), працівником кадрового підрозділу у пункті з відомостями про підставу для виплати ОГД зроблено виправлення, шляхом зазначення пункту 4 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Надалі, позивач звернувся 20.01.2019 із запитом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, у відповідь на яке отримав листа №1/с-108/12/29-2019 від 04.02.2019, у кому повідомлено, що фінансовим відділом складено висновок про призначення ОГД та на засіданні комісії, згідно протоколу №11 від 28.11.2018, прийнято позитивне рішення, шляхом видачі наказу щодо виплати ОСОБА_1 . ОГД (а.с.30)

Згідно зі змістом витягу з протоколу засідання комісії ГУНП в Івано-Франківській області з розгляду питань, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського №11 від 28.11.2018 (а.с.32), комісією підтверджено законність виплати ОГД ОСОБА_1 , однак, на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до висновку про призначення ОГД від 28.11.2018, ОСОБА_1 призначено нарахувати та виплатити таку допомогу на підставі пункту 4 частини 1 вищевказаної статті Закону у розмірі 123 340 грн (а.с.33). Як зазначено в даному висновку, та підтверджено представником позивача у позовній заяві, суму грошової допомоги позивачу виплачено згідно із платіжним дорученням №232 від 01.02.2019.

У зв`язку із відсутністю у направленому відповідачем листі №1/с-108/12/29-2019 від 04.02.2019 інформації щодо норми закону, на підставі якої буде здійснена виплата ОГД, та її суми, представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом (а.с.28).

За наслідками розгляду такого запиту, відповідачем надіслано представнику позивача копію висновку про призначення ОГД, витяг з протоколу №11 від 28.11.2018 та витяг з наказу №501 о/с від 03.12.2018 (а.с.29, 31-33)

Не погоджуючись із розміром виплаченої ОГД та підставою здійснення такої виплати, що спричинено внесеним відповідачем виправленням у заяві (рапорті), вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними, з метою захисту своїх прав, звернувся із позовною заявою до суду.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, суд керується положеннями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також враховує приписи Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (надалі, також - Закон №580-VIII), Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України №4 від 11.01.2016 (надалі, також - Порядок №4) та інших законів і підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пунктів 3, 4 частини 1, частини 2 статті 97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 99 Закону №580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату:

визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3 інвалідності ІII групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4 інвалідності III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Вичерпний і остаточний перелік підстав, за яких виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, наведено у статті 101 Закону №580-VIII, а саме - якщо інвалідність є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

На виконання вказаних вище законодавчих приписів наказом Міністерства внутрішніх справ України затверджено Порядок №4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Підпунктом 2 пункту 4 розділу І Порядку, аналогічно, як і Законом №580-VIII встановлено, що ОГД у разі інвалідності поліцейського призначається у випадку встановлення настання такої інвалідності внаслідок травми, захворювання отриманого під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини 1 статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку №4, поліцейський вважається таким, що виконує службові обов`язки, якщо він забезпечує виконання основних завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або виконував основні завдання та повноваження міліції, що були визначені Законом України «Про міліцію».

Основні завдання та повноваження міліції визначено статями 2 та 10 Закону України «Про міліцію» у редакції, чинній на момент отримання позивачем травми.

Так, до основних завдань міліції віднесено:

- забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів;

- запобігання правопорушенням та їх припинення;

- охорона і забезпечення громадського порядку;

- виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили;

- забезпечення безпеки дорожнього руху;

- захист власності від злочинних посягань;

- виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень;

- участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов`язків.

Міліція відповідно до своїх завдань зобов`язана:

1) забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок;

2) виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством;

3) приймати і реєструвати заяви й повідомлення про злочини та адміністративні правопорушення, своєчасно приймати по них рішення;

4) здійснювати досудову підготовку матеріалів за протокольною формою, провадити дізнання у межах, визначених кримінально-процесуальним законодавством;

5) припиняти адміністративні правопорушення і здійснювати провадження у справах про них;

6) виявляти причини й умови, що сприяють вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення; брати участь у правовому вихованні населення;

7) проводити профілактичну роботу серед осіб, схильних до вчинення злочинів, здійснювати адміністративний нагляд за особами, щодо яких його встановлено, а також контроль за засудженими до кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі;

8) виконувати в межах своєї компетенції кримінальні покарання та адміністративні стягнення;

9) розшукувати осіб, які переховуються від органів дізнання, слідства і суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, передбачених законодавством;

10) проводити криміналістичні дослідження за матеріалами оперативно-розшукової діяльності, забезпечувати у встановленому порядку участь спеціалістів криміналістичної служби слідчих діях;

11) виконувати прийняті в установленому законом порядку і в межах своєї компетенції рішення прокурора, слідчого, суду;

12) забезпечувати в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху, додержання законів, правил і нормативів у цій сфері, здійснювати державну реєстрацію (перереєстрацію) і облік транспортних засобів та систематизацію відомостей про їх власників, приймати іспити на право керування транспортними засобами і видавати відповідні документи; запобігати забрудненню повітря, водойм транспортними засобами та сільськогосподарською технікою; здійснювати контроль за утриманням у належному технічному стані та чистоті доріг, вулиць, майданів;

13) видавати відповідно до законодавства дозволи на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, щодо зберігання і використання яких установлено спеціальні правила, порядок та на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ;

14) контролювати додержання громадянами та службовими особами встановлених законодавством правил паспортної системи, в`їзду, виїзду, перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію іноземних громадян та осіб без громадянства;

15) повідомляти відповідним державним органам і громадським об`єднанням про аварії, пожежі, катастрофи, стихійне лихо та інші надзвичайні події, вживати невідкладних заходів для ліквідації їх наслідків, врятування людей і подання їм допомоги, охорони майна, що залишилось без нагляду;

16) брати участь у проведенні карантинних заходів під час епідемій та епізоотій;

17) сприяти забезпеченню відповідно до законодавства режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації в разі їх оголошення на всій території України або в окремій місцевості

18) охороняти на договірних засадах майно громадян, колективне і державне майно, а також майно іноземних держав, міжнародних організацій, іноземних юридичних осіб та громадян, осіб без громадянства;

19) забезпечувати збереження знайдених, вилучених у затриманих і заарештованих осіб і зданих у міліцію документів, речей, цінностей та іншого майна, вживати заходів до повернення їх законним власникам. Міліція несе відповідальність за збереження зданих цінностей і майна;

20) охороняти, конвоювати та тримати затриманих і взятих під варту осіб;

21) у встановленому порядку виявляти і повідомляти закладам охорони здоров`я про осіб, які становлять групу ризику захворювання на СНІД, і здійснювати за поданням закладу охорони здоров`я з санкції прокурора привід цих осіб, а також інфікованих вірусом імунодефіциту людини, хворих на венеричні захворювання, хронічний алкоголізм і наркоманів, які вводять наркотичні засоби шляхом ін`єкцій, для обов`язкового обстеження і лікування;

21-1) здійснювати за рішенням суду привід осіб, хворих на заразні форми туберкульозу, до протитуберкульозного закладу;

22) здійснювати привід до відповідних державних органів або установ згідно з чинним законодавством та з санкції прокурора громадян, які ухиляються від призову на військову службу;

23) подавати у межах наданих прав допомогу народним депутатам, представникам державних органів і громадських об`єднань у здійсненні їх законної діяльності, якщо їм чиниться протидія або загрожує небезпека з боку правопорушників;

24) подавати у межах наявних можливостей невідкладну, у тому числі медичну, допомогу особам, які потерпіли від правопорушень і нещасних випадків, перебувають у безпорадному або небезпечному для життя і здоров`я стані, а також неповнолітнім, які залишились без опікування;

25) забезпечувати у порядку, встановленому законодавством України, безпеку осіб, взятих під захист, у разі надходження від них заяви, звернення керівника відповідного державного органу чи отримання оперативної та іншої інформації про загрозу їх життю, здоров`ю, житлу чи майну;

26) забезпечувати в межах своїх повноважень додержання вимог закону, виконання та контроль за рішеннями сільських, селищних, міських рад з питань охорони громадського порядку, торгівлі, утримання тварин у домашніх умовах, додержання тиші в громадських місцях тощо, а також контролювати утримання в належній чистоті вулиць, прибудинкових територій і дворів у містах та інших населених пунктах;

27) забезпечувати громадський порядок під час проведення масових заходів комерційного характеру на кошти організацій або осіб, які їх проводять;

28) забезпечувати згідно із законом підтримання порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, виконання функції щодо державного захисту суддів, працівників суду, забезпечення безпеки учасників судового процесу;

29) забезпечувати затриманим або заарештованим (взятим під варту) особам право на юридичний захист у порядку, передбаченому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами;

30) надавати допомогу державному виконавцю при проведенні виконавчих дій у випадках, передбачених законом;

31) виконувати в межах своєї компетенції запити правоохоронних органів інших держав або міжнародних організацій поліції відповідно до законодавства України, міжнародних договорів України, а також установчих актів та правил міжнародних організацій поліції, членом яких є Україна;

32) забезпечувати в межах своїх повноважень виконання вимог закону про заборону грального бізнесу в Україні;

33) звертатися до суду з позовом про застосування фінансових санкцій, пов`язаних із забороною організації і проведення азартних ігор на території України.

Вказані положення узгоджуються також і з приписами статей 2 та 23 Закону України "Про Національну поліцію", якими визначено основні завдання та повноваження Національної поліції.

Зі змісту наведених правових положень вбачається, що єдиною підставою для виплати особі ОГД на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" є встановлення факту отримання особою травми, що призвела до інвалідності саме під час виконання нею службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, конкретний та вичерпний перелік яких встановлено статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" та статтею 10 Закону України "Про міліцію".

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що оскільки проведення спортивних занять, зокрема, гри у міні-футбол, під час якої позивача травмовано, не передбачено вищенаведеними статтями Законів, та безпосередньо не пов`язано із забезпеченням охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, правових підстав для призначення і виплати ОСОБА_1 . ОГД на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" немає.

Разом з цим, суд зазначає, що положення Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346 застосовуються з метою надання необхідної методичної допомоги керівникам органів та підрозділів системи МВС України, врегулювання питань щодо порядку розслідування нещасних випадків, поранень, професійних захворювань, які трапляються із особами рядового та начальницького складу, курсантами та слухачами, військовослужбовцями та іншими категоріями працюючих в системі МВС України. Натомість, спеціальним нормативно-правовим актом, затвердженим наказом МВС України, який врегульовує питання виплати ОГД поліцейським є Порядок №4, а тому, застосування положень Порядку №1346 під час вирішення питання наявності підстав для призначення позивачу грошової допомоги є помилковим.

Стосовно зміни пункту частини 1 статті 97 Закону №580-VIII, на підставі якої позивачу призначено та виплачено ОГД, суд зазначає таке.

Пунктами 1 та 6 розділу ІІІ Порядку №4 встановлено, що формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).

СДНОП визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України.

ВЛК відповідають за перевірку матеріалів на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, згідно із законодавством України.

Підрозділи кадрового забезпечення відповідають за достовірність інформації про періоди служби даним з особової справи та правильність визначення випадків для виплати грошової допомоги, згідно із законодавством України.

Фінансові підрозділи відповідають за правильність обчислення та перерахування до установ банку ОГД згідно з реквізитами, зазначеними в заяві (рапорті) особою, яка має право на цю виплату, згідно із законодавством України.

Керівники органів поліції, навчальних закладів відповідають за правильність призначення сум ОГД, згідно із законодавством України.

Графа «Відмітка кадрового підрозділу» на заяві (рапорті) заповнюється підрозділом кадрового забезпечення органу поліції, навчального закладу засвідчується підписом керівника цього підрозділу та скріплюється відповідною печаткою.

Отже, під час вирішення питання призначення особі ОГД за наслідком розгляду поданого пакета документів, обов`язок визначати обставини настання події та відповідальність за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності та визначення випадків для виплати грошової допомоги, згідно із законодавством України покладено саме на СДНОП та підрозділ кадрового забезпечення.

Відтак, суд вважає, що визначення відповідачем пункту статті Закону №580-VIII та здійснення виправлення у заяві (рапорті) не суперечить чинним правовим вимогам, а з огляду на висновок суду про те, що нещасний випадок та отримання травми позивачем не пов`язано із виконанням службових обов`язків, спрямованих на здійснення повноважень та завдань поліції або міліції, зміна підстави виплати грошової допомоги з пункту 3 частини 1 статті 97 Закону на пункт 4 (визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункт) є у повній мірі обґрунтованим та доцільним.

Варто звернути увагу позивача й на те, що згідно приписів Порядку №4, ВЛК відповідають за перевірку матеріалів виключно на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, згідно із законодавством України. Тому, медичні довідки наявні в матеріалах справи не можуть трактуватися документами, які підтверджують зв`язок нещасного випадку із виконанням позивачем службових обов`язків чи проходження служби в органах внутрішніх справ.

Підсумовуючи все вищезазначене, на переконання суду, дії відповідача щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 123 340 грн на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", є обґрунтованими, вчиненими на підставі та у межах наданих повноважень, а також, з дотриманням принципу пропорційності, справедливої рівноваги і балансу між завданою позивачу шкодою та розміром соціальної виплати, гарантованої державою, з огляду на отриману позивачем травму під час гри у міні-футбол, що не пов`язано з виконанням службових обов`язків, спрямованих на здійснення завдань та повноважень поліції чи міліції. Твердження та висновки представника позивача у позові протиправності дій та рішень Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області не доводять, натомість, позовні вимоги ОСОБА_1 суд вважає безпідставними та, як наслідок, такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 255, 262, 295, 297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення", підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно із пунктом 3 розділу VІ "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ;

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, адреса: вул. Сахарова, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 40108798.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.