Справа № 200/2411/20-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 р. Справа№200/2411/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 17 грудня 2019 року, № від 17 грудня 2019 року, № від 28 грудня 2019 року, -

встановив:

03 березня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Головного управління ДПС у Донецькій області про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлень-рішення Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області № від 17 грудня 2019 року про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 27000,00 гривень;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлень-рішення Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області № від 17 грудня 2019 року про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 510,00 гривень;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлень-рішення Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області № від 28 грудня 2019 року про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 27000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працівниками Головного управління ДПС у Донецькій області проведено фактичні перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами яких були складені відповідні акти. На підставі актів були складені оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Позивач зазначає про протиправність прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень та посилається на порушення відповідачем ст. 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині накладення мораторію на території АТО для здійснення будь-яких планових та позапланових (фактичних) перевірок, ст.ст. 6,7 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Також зазначає, що під час проведення перевірки позивач був позбавлений можливості надати пояснення чи зауваження, оскільки одна з перевірок проводилась за відсутності позивача та лише у присутності продавця, яка не маючи відповідних повноважень підписала на вимогу перевіряючих усі необхідні їм документи.

Крім того, позивач стверджує про порушення відповідачем вимог «Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року. № 790, оскільки контролюючим органом прийнято замість рішення про застосування штрафних фінансових санкцій податкове повідомлення-рішення.

Наполягає на відсутності, крім акту перевірки, будь-яких інших доказів продажу суб`єктом господарювання алкогольного напою за цінами нижче встановленої мінімальної роздрібної ціни такого товару встановлені виробниками, або імпортерами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року заяву відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Відповідачем надано письмовий відзив, в обґрунтування незгоди із позовом зазначив, що під час проведення перевірки посадові особи ГУ ДФС у Донецькій області діяли із дотриманням положень Податкового кодексу України, тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача. Перед початком проведення фактичної перевірки позивача пред`явлено службові посвідчення та ознайомлено з наказами ГУ ДФС у Донецькій області та направленнями на проведення фактичної перевірки. При цьому, ОСОБА_1 під час проведення фактичної перевірки 10.12.2019 року особисто отримала копію наказу та власноручно поставила підпис в направленнях на проведення перевірки. До акта перевірки долучені власні пояснення продавця ОСОБА_2 у яких вона підтвердила реалізацію однієї пляшки горілки «Вільна» класична 0,1 л. 40% за ціною 17,00 гривень (мінімальна роздрібна ціна 17,90 гривень) та надано розрахункову квитанцію на загальну суму 57,01 гривень.

Стосовно положень статті 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій на проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, Головне управління ДПС у Донецькій області, вважає, що зазначена норма не розповсюджується на позивача, оскільки планова та позапланова перевірки є різновидами документальних перевірок, до яких фактична перевірка не відноситься. Крім того, відповідач зазначає, що термін дії обмежень на проведення перевірок платників податків Державною фіскальною службою України та її територіальними органами, встановлені п. 3 «Прикінцеві положення» Закону України від 28.12.2014 року № 71-VІII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» на 2017 рік не продовжено.

Обставини, викладені позивачем в адміністративному позові, на яких ґрунтуються його вимоги, не є підставою для скасування правильного по суті рішення, також вони не стосуються предмета доказування. В адміністративному позові позивачем факт продажу алкогольних напоїв не оспорюється.

Оскільки в ході фактичної перевірки встановлено порушення позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», яка проведена із дотриманням вимог Податкового кодексу України були прийняті податкові повідомлення-рішення.

Відповідач зазначає на необґрунтованості заявлених позивачем вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , пройшла передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набула правового статусу суб`єкта господарювання - фізична особа-підприємець, включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, РНОКПП - НОМЕР_1 , перебуває на податковому обліку в Костянтинівсько-Дружківському управлінні, Торецька ДПІ ГУ ДПС у Донецькій області.

Відповідач - Головне управлінні ДПС у Донецькій області, суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин, зокрема щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Судом встановлено, що відповідачем 26.11.2019 року проведено фактичну перевірку за дотриманням позивачем встановлених законодавством вимог, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами. Перевірка проведена у магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить суб`єкту господарювання ОСОБА_1 . Перевірка проведена у присутності продавця ОСОБА_2 .

Перевірку проведено на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказу про проведення фактичної перевірки від 19.11.2019 року № 692 та направлень на перевірку від 20.11.2019 року № 784 та №785.

Продавець ОСОБА_2 з направленнями на перевірку ознайомилась о 10:00 годині, копію наказу від 19.11.2019 року № 692 отримала, про що свідчить особистий підпис у розписках про ознайомлення з направленням та наказом.

За результатами перевірки було складено акт від 26.11.2019 року № 0073/05/99/05/32/ НОМЕР_1 . Вказаний акт перевірки підписаний ОСОБА_2 без зауважень, проте з наданням пояснень.

Згідно наданих письмових пояснень, ОСОБА_2 зазначила, що здійснила продаж однієї пачки цигарок за ціною 40,00 гривень та одну пляшку горілки «Вільна» класична 0,1 л. 40% за ціною 17,00 гривень та надала касовий чек покупцеві. Також зазначила, що накладні на проданий товар знаходяться у Ч.П. ОСОБА_1 , також накладні на вино розливне та накладні на горілку будуть надані додатково.

У зв`язку з ненаданням документів працівникам ГУ ДПС у Донецькій області на їх вимогу особою, що уповноважена здійснювати розрахункові операції, а саме ОСОБА_2 було складено акт № 633/05-99-32-01 про відмову від надання документів до перевірки від 26.11.2019 року.

Актом перевірки від 26.11.2019 року № 0073/05/99/05/32/ НОМЕР_1 встановлено:

1) факт здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, а саме факт реалізації пляшки горілки «Вільна» класична 0,1 л. 40% за ціною 17,00 гривень, що є нижчою за рівень мінімальних роздрібних цін встановлених законодавством, чим порушено вимоги п. 1 постанови КМУ № 957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв»;

2) факт зберігання та продаж алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме факт реалізації пляшки горілки «Вільна» класична 0,1 л. 40%, маркованої маркою акцизного податку 20 АААЯ 513904 на якій зазначена сума акцизного податку сплачена у розмірі 5,078 гривень, яка не видавалася виробнику зазначених алкогольних напоїв; зберігання пляшки горілки «Відбірна» Prestige 0,25 л. 40% маркована маркою акцизного податку 20 АААК 183094 на якій зазначена сума акцизного податку сплачена у розмірі 10,580 гривень, яка не відповідає ставці акцизного податку визначеної з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку;

3) факт не надання документів, а саме після початку перевірки платником податків не було надано у повному обсязі документи, що є предметом перевірки не надано накладні, ТТН на алкогольні напої та тютюнові вироби придбані під час перевірки, та які зазначені у акті ненадання документів до перевірки;

4) факт не надання документів, а саме не надано документ, що підтверджує наявність оформленого належним чином договору, наказу про призначення на посаду ОСОБА_2

Дві пляшки горілки: «Вільна» класична 0,1 л. 40%, маркованої маркою акцизного податку 20 АААЯ 513904 та «Відбірна» Prestige 0,25 л. 40% маркована маркою акцизного податку 20 АААК 183094 згідно переліку марок акцизного податку відповідно до додатку № 1 до акта № 0073/05/99/05/32/ НОМЕР_1 були передані на відповідальне зберігання особі, яка здійснювала розрахункові операції, а саме ОСОБА_2 , що підтверджується актом відповідального зберігання від 26.11.2019 року.

Суд зазначає, що до матеріалів перевірки додано копію фіскального чека, який підтверджує реалізацію пляшки горілки «Вільна» класична за ціною 17,00 гривень, фотоматеріали на яких зафіксовано пляшки горілки: «Вільна» класична 0,1 л. 40%, маркованої маркою акцизного податку 20 АААЯ 513904 та «Відбірна» Prestige 0,25 л. 40% маркована маркою акцизного податку 20 АААК 183094.

На підставі акта перевірки № 0073/05/99/05/32/ НОМЕР_1 від 26.11.2019 року, фіскальним органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.12.2019 року № та № , якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на загальну суму 27510,00 гривень.

Згідно з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення-рішення від 17.12.2019 № , встановлено, що відповідно до положень ч. 1 п. 121.1 ст. 121 Податкового кодекс України за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених Податковим кодексом України застосовується штраф у розмірі 510,00 гривень.

Згідно з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення-рішення від 17.12.2019 № , встановлено, що відповідно до абз. 17 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481 за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, розмір фінансових санкцій становить 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних роздрібних цін, але не менше 10000,00 гривень і за зберігання та реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, відповідно до абз. 19 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481, розмір фінансових санкцій становить 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000,00 гривень.

З 10.12.2019 року по 11.12.2019 року відповідачем проведено фактичну перевірку за дотриманням позивачем встановлених законодавством вимог, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами. Перевірка проведена у магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить суб`єкту господарювання Пролигіній Світлані Петрівні. Перевірка проведена у присутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Перевірку проведено на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказу про проведення фактичної перевірки від 02.12.2019 року № 805 та направлень на перевірку від 02.12.2019 року № 891 та № 892.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з направленнями на перевірку ознайомилась о 11:30 годині, копію наказу від 02.12.2019 року № 805 отримала, про що свідчить особистий підпис у розписках про ознайомлення з направленням та наказом.

За результатами перевірки складено акт від 11.12.2019 року № 106/05/99/05/05/ НОМЕР_1 . Вказаний акт перевірки підписаний позивачем без зауважень.

Актом перевірки встановлено факт здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, а саме факт реалізації тетропаку вина «Портвейн 777» міцний, білий, 1,0 л., 17,5% за ціною 47,00 гривень, що є нижчою за рівень мінімальних роздрібних цін встановлених законодавством, чим порушено вимоги п. 1 постанови КМУ№ № 957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

Актом також встановлено зберігання та реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме факт зберігання тетропаку алкогольного напою - напій винний «Коктель винно-грушевий з соком», маркована марка акцизного податку, яка має відкритий надрив на всій шині.

До матеріалів перевірки додано копію фіскального чека, який підтверджує реалізацію тетропаку вина «Портвейн 777» міцний, білий, 1,0 л., 17,5% за ціною 47,00 гривень, фотоматеріали на яких зафіксовано марки акцизного податку, які мають відкритий надрив по всій шині.

На підставі акта перевірки № 106/05/99/05/05/ НОМЕР_1 від 11.12.2019 року, фіскальним органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.12.2019 року № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 27000,00 гривень.

Згідно з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення-рішення від 28.12.2019 року № , встановлено, що відповідно до абз. 17 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481 за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, розмір фінансових санкцій становить 100 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 10000,00 гривень і за зберігання та реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, відповідно до абз. 19 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481, розмір фінансових санкцій становить 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000,00 гривень.

Позивач оскаржує вищевказані рішення відповідача, як такі, що прийняті всупереч вимогам чинного законодавства без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Відповідно до приписів підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 Податкового кодексу України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3. п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

З аналізу вищевказаних положень Податкового кодексу України вбачається, що фактична перевірка є окремим видом перевірок та не відноситься до планових чи позапланових перевірок в розумінні ст. 75 Податкового кодексу України.

Щодо посилань позивача на норми статті 3 Закону України від 02.09.2014 № 1669- VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі також - Закон України № 1669-VІІ) у частині тимчасової заборони проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 3 вищевказаного Закону органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику. При цьому суд звертає увагу, що в розумінні пункту 75.1 статті 75 Податкового Кодексу України планові або позапланові перевірки є різновидом документальних перевірок. Враховуючи проведення Головним управлінням ДПС у Донецькій області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фактичної перевірки, посилання позивача на норми статті 3 Закону України № 1669-VІІ є необґрунтованими.

Посилання позивача на положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій на проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, як на підставу правового регулювання спірних правовідносин, є неприйнятним з огляду на системний аналіз статей 1, 5, 7 Податкового кодексу України, за якими серед загальних засад встановлення податків і зборів пунктом 7.3 статті 7 передбачено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Стаття 2 Податкового кодексу України встановлює, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Оскільки норми наведеного позивачем закону не відповідають встановленим Податковим кодексом України засадам, положення такого Закону не можуть застосовуватись у межах спірних відносин.

Зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.04.2018 року у справі № 805/2210/17-а.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено до 31 грудня 2018 року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Статтею 3 цього Закону встановлено, що до 31 грудня 2018 року позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються органами державного нагляду (контролю): 1) з підстави, передбаченої частиною другою цієї статті (за погодженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності (далі - Державна регуляторна служба); 2) за письмовою заявою суб`єкта господарювання до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; 3) за рішенням суду; 4) у разі настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання; 5) у разі настання події, що має значний негативний вплив відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України, на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; 6) для перевірки виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Позаплановий захід державного нагляду (контролю) на підставі обґрунтованого звернення фізичної особи про порушення суб`єктом господарювання її законних прав проводиться органом державного нагляду (контролю) за погодженням Державної регуляторної служби.

Для погодження орган державного нагляду (контролю) подає Державній регуляторній службі копію відповідного звернення фізичної особи та обґрунтування необхідності проведення перевірки. Державна регуляторна служба розглядає подані документи та надає погодження або вмотивовану відмову у наданні погодження протягом п`яти робочих днів з дня надходження відповідних документів.

Форма та порядок надання погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підставі обґрунтованого звернення фізичної особи про порушення суб`єктом господарювання її законних прав затверджуються Державною регуляторною службою.

Проаналізувавши положення ст.ст. 2,3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суд приходить висновку про наявність заборон та відповідних умов проведення контролюючими органами лише планових та позапланових заходів нагляду (контролю).

Тобто, оскільки положенням ст. 75 Податкового кодексу України чітко встановлено види перевірок, серед яких фактична перевірка вказана як окремий вид перевірки з відповідними особливостями, а Законом України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не зазначено заборон чи особливостей проведення саме фактичних перевірок, а лише планових та позапланових заходів контролю, суд приходить висновку, щодо не розповсюдження мораторію на проведення фактичних перевірок податковим органом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) органами, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Іншими словами, законодавець встановив, що Кабінет Міністрів України вирішує, на які контролюючі органи не поширюватиметься мораторій.

Постановою КМУ від 18.12.2017 року № 1104 було затверджено Перелік органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». У вказаному переліку, серед іншого, зазначені ДФС та її територіальні органи. Постанова КМУ від 18.12.2017 року № 1104 набрала чинності 23.02.2018 року.

Таким чином з наведеного вбачається, що починаючи з 23.02.2018 року встановлений Законом України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» мораторій не поширюється на ДФС та її територіальні органи.

При цьому, з 01.01.2018 року та до дня опублікування Переліку діяла заборона на проведення саме планових заходів державного нагляду (контролю), яка розповсюджувалася на всі планові заходи державного нагляду (контролю) всіх органів державного нагляду (контролю), включаючи органи ДФС.

Разом з тим, фіскальним органом проведено фактичну, а не документальну планову перевірку, як зазначає позивач в позовній заяві. При цьому, в силу приписів п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки - це два різних види податкових перевірок, які регулюються різними нормами законодавства, мають різну мету та порядок проведення.

При цьому суд зазначає, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (ст. 1 ПК України).

Поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. (п. 5.1. ст. 5 ПК України).

У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. (п. 5.2. ст. 5 ПК України).

Таким чином, у разі виникнення спірних питань у контролюючого органу при здійсненні своїх контрольних функцій для останнього встановлено пріоритетність положень Податкового кодексу України.

Пунктом 80.2.5 ст. 80 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Таким чином доводи позивача, щодо складання наказів Головним управлінням ДПС у Донецькій області «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » № 692 від 19.11.2019 року та № 805 від 02.12.2019 року з порушеннями, оскільки в них відсутня розгорнута інформація, яка може слугувати підставою для проведення перевірки спростовуються тим, що в наказах Головного управління ДПС у Донецькій області № 692 від 19.11.2019 року та № 805 від 02.12.2019 року підставою зазначено посилання на відповідні ст. Податкового кодексу України, зокрема ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, що, на думку суду, є достатньою та зрозумілою інформацією.

Стосовно доводів позивача щодо здійснення перевірки за його відсутності та відсутності його підпису в акті перевірки від 26.11.2019 року № 0073/05/99/05/32/ НОМЕР_1 , суд зазначає, що відповідно до пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).

Пунктом 80.7 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Згідно абзацу 1 пункту 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Таким чином, діючим законодавством передбачена можливість проведення контролюючим органом фактичної перевірки як в присутності суб`єкта господарювання так і особи, що фактично здійснює розрахункові операції. Ці ж самі вимоги стосуються і підписання акта перевірки.

Згідно матеріалів справи, саме ОСОБА_2 на момент проведення перевірки 26.11.2019 року була особою, яка здійснювала розрахункові операції, у зв`язку із чим перевірку проведено за її присутності та акт від 26.11.2019 року № 0073/05/99/05/32/ НОМЕР_1 підписано нею, що відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому, відповідальність за здійснення реалізації товарів у магазині несе саме суб`єкт господарювання, тобто фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

Щодо доводів позивача про невідповідність форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вимогам закону, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 року за № 124/28254 (із врахуванням змін від 19.09.2017 року наказ № 657) Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків. (надалі Порядок).

У п. 1 розділу І «Загальні положення» вказаного Порядку цей Порядок розроблено відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», законів з питань зовнішньоекономічної діяльності та інших законодавчих актів, згідно з якими контролюючим органам надано право визначати суми податкових та грошових зобов`язань, зменшувати (збільшувати) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшувати від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємне значення суми податку на додану вартість, застосовувати передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Цей Порядок визначає форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків. (п. 2 розділу І «Загальні положення» Порядку).

Відповідно до змісту п. 2 розділу ІІ «Порядок складання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень» Порядку передбачено, що у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами: С» - у разі застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та/або пені за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, в тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З матеріалів справи судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року № та від 28 грудня 2019 року № складено за формою «С», з підстав порушення вимог Постанови КМУ від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» та вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за що до суб`єкта господарювання застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, суд вважає, що прийняті податковим органом податкові повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року № та від 28 грудня 2019 року № за формою «С» відповідає вимогам вказаного вище Порядку, з огляду на що доводи позовної заяви у цій частині визнаються судом безпідставними.

Щодо суті виявлених порушень під час проведення фактичних перевірок, суд зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі за текстом - Закон № 481).

Статтею 1 Закону № 481 визначено, що:

- мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки;

- мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

Відповідно до статті 18 Закону України № 481 Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі - Постанови КМУ № 957) установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком до даної Постанови.

Відповідно до зазначеної постанови (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту складає 447,00 гривень.

Згідно з приміткою до вказаної Постанови мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, віскі, рому та інших спиртових дистилятів та спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки зброджених продуктів з цукрової тростини, джину та ялівцевої настоянки, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п`ять зірочок, інших спиртових дистилятів та спиртових напоїв, у тому числі бренді ординарного, горілки виноградної, інших зброджених напоїв, сумішей із зброджених напоїв та сумішей зброджених напоїв з безалкогольними напоями різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Отже, мінімальна ціна роздрібного товару горілки об`ємом 0,1 л, міцністю 40%, повинна становити 17,88 гривень (447,00 гривень*40%*0,1/100).

Крім того, зазначеною постановою встановлена роздрібна ціна на вина виноградні натуральні з доданням спирту та міцні у скляній тарі місткістю 0,7 л, в іншій тарі місткістю 1 л, яка складає 49,00 гривень.

Пунктом 2 Примітки додатку передбачено, що мінімальна роздрібна ціна на вина у тарі місткістю менше ніж один літр розраховується як добуток затвердженої мінімальної ціни та місткості тари, поділений на 0,7.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону №481/95-ВР у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів на рівні 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Судом встановлено, що реалізація пляшки горілки відбулася за ціною 17,00 гривень, що підтверджується відповідними доказами, а саме відомостями, які зазначені в акті перевірки від 26.11.2019 року № 0073/05/99/05/32/ НОМЕР_1 , поясненнями ОСОБА_2 та фіскальним чеком від 26.11.2019 року № (ФН ).

Продаж тетрапаку вина відбувся за ціною 47,00 гривень, що підтверджується відповідними доказами, а саме відомостями, які зазначені в акті перевірки від 11.12.2019 року № 106/05/99/05/05/ НОМЕР_1 та фіскальним чеком від 10.12.2019 року № (ФН ).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»: розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Отже, факт продажу товару алкогольних напоїв за ціною нижчою за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, підтверджено в ході судового розгляду належними доказами. Позивач же на спростування цього факту не надав суду жодних доказів, що спростовує твердження позивача про відсутність будь-яких інших доказів продажу алкогольного напою за ціною нижче за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої крім акту перевірки.

Таким чином, реалізація у порядку роздрібної торгівлі горілки об`ємом 0,1 л, міцністю 40%, за ціною нижче 17,88 гривень (447,00 гривень*40%*0,1/100) та вина у тарі місткістю 1,0 л за ціною, нижче 49,00 гривень, є підставою для притягнення особи до відповідальності у вигляді штрафу на рівні 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000,00 гривень.

Отже, судом достовірно встановлено, що дійсно 26.11.2019 року та 10.12.2019 року в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , мали місце два факти продажу алкогольного напою за цінами, нижчими за визначені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.

Стосовно застосування до позивача штрафних санкції за зберігання та продаж алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу третього частини 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Також, підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до пункту 226.1 статті 226 ПК України, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Пункт 226.3 статті 226 ПК України передбачає, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 226.6-226.7 статті 226 ПК України визначено, що маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється. Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, місяць і рік випуску марки.

Згідно з пунктом 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані:

- алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

- алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

- алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Нормами пункту 228.2 статті 228 ПК України встановлено, що контроль за наявністю марок акцизного податку на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу, а також у разі ввезення таких товарів на митну територію України здійснюють відповідні контролюючі органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі Положення №1251).

Пунктом 20 Положення № 1251 передбачено, що маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до пунктів 21-22 Положення №1251, для прикріплення марок використовується клей (дисперсійний, дескрин тощо), який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження і змивається у разі потреби в митті пляшок для повторного їх використання.

Марки наклеюються на пляшку П- чи Г-подібним способом через горловину.

У разі реалізації напоїв в упаковках (типу «TetraPak») марки наклеюються по осі упаковки на верхній площині.

Отже, усі алкогольні напої маркуються марками акцизного податку у такий спосіб, щоб під час відкупорювання (розкривання) марки акцизного податку розривались (пошкоджувались).

Пунктом 20 Положення № 1251 передбачено, що вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження:

- пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення;

- наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція);

- пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів;

- відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

Відповідно до пункту 228.9 статті 228 Податкового кодексу України, відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Спеціальним законом, що визначає перелік правопорушень у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів є Закон України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Згідно із статтею 17 вказаного Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень, у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, при проведенні перевірки контролюючим органом встановлено факт зберігання тетропаку алкогольного напою - напій винний «Коктель винно-грушевий з соком», місткістю 1,0 л, міцністю 7,8 % без марки акцизного податку встановленого зразка, а саме маркована марка акцизного податку має відкритий надрив по всій шині.

Також, з наявних в матеріалах справи фотофіксацій, які були здійсненні під час проведення фактичної перевірки, вбачається, що тетропак алкогольного напою - напій винний «Коктель винно-грушевий з соком» містить марку акцизного податку, яка має відкритий надрив по всій шині, а тому відповідно до п. 226.9 ст. 226 Податкового кодексу України така продукція вважається немаркованою, що є порушенням вимог частини 1 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Видатковою накладною від 04.12.2019 року № КР(Н)**-1169 встановлено факт отримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 тетропаку алкогольного напою - напій винний «Коктель винно-грушевий з соком», місткістю 1,0 л, міцністю 7,8 % для здійснення подальшої реалізації.

У зв`язку з цим, відповідач дійшов до висновку, що вказаний алкогольний напій маркований маркою акцизного податку з порушенням вимог Постанови КМУ № 1251 від 27.12.2010 року та відповідно до ст. 226.9 Податкового кодексу України така продукція вважається немаркованою, чим порушено вимоги статті 11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не було спростовано наявність такого порушення в ході розгляду справи.

Доводи позивача про те, що виявлена у належному позивачу магазині під час фактичної перевірки тетропак алкогольного напою не призначався для продажу спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Суд констатує, що розміщення продукції з цінниками у магазині, де здійснюється торгівля, свідчить про намір продажу (реалізації) товару, та спростовує доводи, що вказаний тетропак алкогольного напою не був призначений для продажу.

Крім того, під час перевірки 26.11.2019 року встановлено факт зберігання пляшки горілки «Відбірна» Prestige 0,25 л. 40% маркована маркою акцизного податку 20 АААК 183094 на якій зазначена сума акцизного податку сплачена у розмірі 10,580 гривень, яка не відповідає ставці акцизного податку визначеної з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку.

Стосовно зазначеного порушення, суд зазначає, що згідно з пунктом 215.1 статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (крім квасу «живого» бродіння.

Відповідно до підпункту 215.2.1 пункту 215.2 статті 215 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються цією статтею і є єдиними на всій території України.

При цьому, відповідно до вимог пп. 215.3.1. п.215.3 ст. 215 ПК України (в редакції станом на час виготовлення продукції) ставка податку на спирт етиловий, неденатурований, з концентрацією спирту 80 відсотків об`ємних одиниць або більше; спирт етиловий та інші спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, денатуровані, будь-якої концентрації (код УКТ ЗЕД 2207) та спирт етиловий, неденатурований, з концентрацією спирту менш як 80 відсотків об`ємних одиниць, спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт (код УКТ ЗЕД 2208) визначена в розмірі 126,96 гривень за літр, тобто, з урахуванням місткості тари (0,25 л) сума акцизного податку повинна складати 12,696 гривень.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на пляшці горілки «Відбірна» Prestige 0,25 л. 40%, яка маркована маркою акцизного податку 20 АААК 183094 зазначена сума акцизного податку складає 10,580 гривень, що не відповідає ставці акцизного податку визначеної з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, а саме 12,696 гривень.

Пунктом 228.9 ст. 228 ПК України визначено, що відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Так ст. 17 Закону № 481 встановлено, що за порушення норм цього Закону (зберігання, реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка) суб`єкти господарювання притягуються до відповідальності у вигляді застосування фінансових санкцій.

Абзацом дев`ятнадцятим частини другої ст. 17 Закону України № 481/95-ВР визначено, що за виробництво, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, до суб`єктів господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

З урахуванням викладеного, суд встановив, що контролюючий орган правомірно застосував до позивача фінансові санкції на підставі абзацу сімнадцятого та дев`ятнадцятого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої та за зберігання та реалізацію алкогольного напою без марок акцизного податку встановленого зразка.

Стосовно винесення податкового повідомлень-рішення від 17 грудня 2019 року № про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 510,00 гривень, суд зазначає наступне.

26.11.2019 року здійснювалась фактична перевірка відповідно до наказу про проведення фактичної перевірки від 19.11.2019 року № 692 та направлень на перевірку від 20.11.2019 року № 784 та №785.

Продавець ОСОБА_2 з направленнями на перевірку ознайомилась, копію наказу отримала.

У зв`язку з ненаданням документів працівникам ГУ ДПС у Донецькій області на їх вимогу особою, що уповноважена здійснювати розрахункові операції, а саме ОСОБА_2 було складено акт № 633/05-99-32-01 про відмову від надання документів до перевірки від 26.11.2019 року.

Крім того, згідно наданих письмових пояснень, ОСОБА_2 зазначила, що накладні на проданий товар знаходяться у Ч.П. ОСОБА_1 , також накладні на вино розливне та накладні на горілку будуть надані додатково.

Як встановлено, судом та не заперечується позивачем зазначені документі під час перевірки надані не були. Будь-які докази, щодо надання документів, позивачем не надано.

Пунктом 121.1 ст. 121 ПК України передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Отже, враховуючи невиконання позивачем правомірної вимоги податкового органу по наданню документів під час проведення фактичної перевірки, застосування до позивача фінансової відповідальності, передбаченої ст. 121 Податкового кодексу України та прийняття податкового повідомлення-рішення від 17.12.2019 року № є обґрунтованим.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, а також виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, системного аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень відповідачем, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місце знаходження: вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 85294, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 17 грудня 2019 року, № від 17 грудня 2019 року, № від 28 грудня 2019 року - відмовити повністю.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 06 травня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Зазначений строк обчислюється з урахуванням виключень, передбачених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна