Справа № 826/6160/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року м. Київ № 826/6160/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної судової адміністрації України, Дніпропетровського окружного адміністративного суду
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної судової адміністрації України (відповідач 1), Дніпропетровського окружного адміністративного суду (відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не здійснення дій з перерахунку коштів, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу, на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 включно відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції з 29.03.2015 року);

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити дії з перерахування коштів, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу, на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 включно відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції з 29.03.2015 року);

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського окружного адміністративного суду в частині не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 включно відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»);

- зобов`язати Дніпропетровський окружний адміністративний суд здійснити позивачу перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 включно відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх видів надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що їй не вірно вираховувалась заробітна плата у період з 26.10.2014 р. по 09.09.2015 р. (вступ в законну силу змін до постанови КМУ 3 268 згідно з постановою КМУ № 644), виходячи з розміру посадового окладу в сумі 1754, 00 грн. Відповідачами протиправно у спірний період не виконувалися приписи абз. 2 ч. 1. ст. 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції з 26.10.2014 року) та абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції Закону України від 12.02.2015 року № 192-19 «Про забезпечення права на справедливий суд»).

Не погоджуючись з діями відповідачів та вважаючи їх протиправними позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 20.04.2016 відкрито та завершено підготовче провадження, а також призначено судове засідання в адміністративній справі №826/6160/16.

Згідно відмітки служби діловодства, 04.05.2016 р. Окружний адміністративний суд м. Києва одержав від позивача клопотання про розгляд справи без її участі.

Згідно відмітки служби діловодства, 06.05.2016р. Окружний адміністративний суд м. Києва одержав від позивача клопотання про розгляд справи у складі колегії суддів.

Розглянувши дане клопотання, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 24 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів. Адміністративні справи розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді та у місцевому загальному суді як адміністративному суді колегією у складі трьох суддів також з ініціативи судді в разі їх особливої складності.

При цьому, при визначенні критеріїв особливої складності справи необхідно зауважити, що це суто оціночне поняття, тому визначення ступеня складності справи не може обмежуватися вичерпним переліком критеріїв і має визначатися судом самостійно, з урахуванням конкретних обставин справи, враховуючи, предмет спору, кількісний склад учасників судового розгляду, обсяг необхідних для вирішення справи доказів, правові підстави позову, великий суспільний інтерес до справи та інше.

Як зазначає позивач у своєму клопотанні, Державна судова адміністрація України є ццентральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом.

Однак, суд не погоджується з позицією позивача з огляду на те, що відповідно до Положення про Державну судову адміністрацію, затвердженим Рішенням Ради суддів України від 22.10.2010 №12, остання є органом у системі судової влади, діяльність якого підзвітна з`їзду суддів України, а в період між з`їздами суддів - Раді суддів України в межах, визначених законом, а тому суд не бере до уваги нведені у клопотанні доводи позивача.

Відповідно до частини першої статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, Національного банку України, окружної виборчої комісії (окружної комісії з референдуму), розглядаються і вирішуються в адміністративному суді першої інстанції колегією у складі трьох суддів.

Суд також звертає увагу, що станом на момент розгляду справи, дана адміністративна справа не відноситься до категорії справ, розгляд та вирішення яких здійснюється колегією у складі трьох суддів згідно з приписами діючої редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, а також враховуючи те, що позивачем не наведено, а судом не вбачається існування підстав, що унеможливлюють одноособовий розгляд справи по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

20.05.2016 Дніпропетровським окружним адміністративним судом подано письмові заперечення проти адміністративного позову. Відповідач 2 проти позовних вимог заперечує та вважає себе неналежним відповідачем по справі, з огляду на відсутність повноважень щодо здійснення перерахунку посадових окладів без відповідного правового врегулювання. Заперечує наявність факту бездіяльності в частині не нарахування та невиплати позивачу за вказані періоди заробітної плати, оскільки діяв в порядку і в межах повноважень, наданих йому законом.

В своїх запереченнях відповідач 2 просив здійснювати розгляд справи без участі його представника.

22.06.2016 року від Державної судової адміністрації України надійшли заперечення на адміністративний позов у яких зазначено що відповідач 1 є розпорядником (одержувачем) коштів Державного бюджету України, а відтак реалізує будь-які бюджетні зобов`язання та платежі за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Держбюджет. У період з 26.10.2014 по 09.09.2015 Кабінетом Міністрів України не внесено зміни до постанови № 268 від 09.03.2006 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» видатки на реалізацію вказаних статей Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено. ДСА України звертає увагу, що відмовою у здійсненні перерахунку та виплаті заробітної плати позивачу є не відсутність бюджетного фінансування, а відсутність механізму при здійсненні нарахування та виплати заробітної плати позивачу, так як не приведення Кабінетом Міністром України нормативно-правових актів у відповідність до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» на час виникнення спірних правовідносин, унеможливлює виплату заробітної плати у визначеному Законом розмірі. ДСА України може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці.

Згідно відмітки служби діловодства, 20.05.2016р. та 22.06.2016р. Окружний адміністративний суд м. Києва одержав від відповідача 2 та відповідача 1 клопотання про зупинення провадження у справі № 826/6160/16 до винесення рішення Верховним Судом України в адміністративній справі № 820/4653/15.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 29.06.2016 зупинено провадження у справі № 826/6160/16 до винесення рішення Верховним судом України в адміністративній справі №820/4653/15 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області про проведення перерахунку заробітної плати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 20.03.2020 поновлено провадження у справі №826/6160/16. Призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін адміністративну справу №826/6160/16 на 22 квітня 2020 року о 10:00 год в приміщенні Окружного адміністративному суді міста Києва за адресою: місто Київ, вулиця Болбочана Петра, 8, зал №10. Витребувано від сторін письмові пояснення щодо підстав зупинення провадження у справі №826/6160/16 та докази на їх підтвердження.

В призначене на 22.04.2020 року судове засідання представники сторін не з`явились. Через неявку всіх осіб, які беруть участь у справі №826/6160/16 фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення до суду ОСОБА_1 працювала в апараті Дніпровського окружного адміністративному суду на посаді начальника відділу кадрової роботи та державної служби.

Згідно довідки Дніпровського окружного адміністративного суду від 07.04.2016 № 230/05/16 та довідки про доходи вбачається, що посадовий оклад позивача становив: у період з 01.012014 року по 01.09.2015 року - 1754,00 грн., з 09.09.2015 року - 2756,00 грн.

Відповідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 26.10.2014 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII, яким внесені зміни до статті 144 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, встановлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, встановлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Відповідно до частини п`ятої статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правовий статус працівників апарату суду встановлено Законом України «Про державну службу». Умови оплати праці, матеріально-побутового, медичного, санаторно-курортного і транспортного забезпечення працівників апарату суду визначаються на засадах, що встановлені для відповідної категорії працівників апаратів центральних та місцевих органів

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру» Кабінет Міністрів України зобов`язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

З 28.03.2015 Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VІІІ змінено редакцію Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого статтею 147 передбачено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Згідно зі статтею 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права па справедливий суд» матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються у статті 147 Закону.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України зобов`язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що норми і положення частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України «Про державну службу» , згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про оплату праці» також передбачено, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Враховуючи, що вказані видатки на збільшення окладів працівників апаратів судів не передбачені у Державному бюджеті на 2015 рік, положення частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47).

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Отже, діючим законодавством закріплене право працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, на посадовий оклад у розмірі 30 відсотків від посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Разом з тим, розпорядники (одержувачі) коштів Державного бюджету України реалізують будь-які бюджетні зобов`язання та платежі за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет.

Судом встановлено, що у період з 26.10.2014 по 09.09.2015 зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» не вносились, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» видатки на реалізацію згадуваних статей Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачались.

Враховуючи вищевикладене, відповідачів не наділено повноваженнями самостійно, без відповідного правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу працівника апарату суду та нарахованих на нього виплат.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про правомірність виплати позивачеві заробітної плати в межах видатків Державного бюджету на оплату праці таких працівників та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12.07.2016 №820/4648/15, від 13.07.2016 №818/3372/15 та №820/4653/15.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що відповідачем доведено правомірність його рішень, дій та бездіяльності та про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.