Справа № 200/12673/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року справа № 200/12673/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Арабей Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року (повний текст складено 02 грудня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/12673/19-а (суддя в 1 інстанції - Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень від 1 травня 2017 року, від 15 вересня 2017 року, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень відповідача від 1 травня 2017 року та від 15 вересня 2017 року щодо відмови у призначені державної соціальної допомоги на дитину померлого годувальника, зобов`язання відповідача призначити та виплатити державну соціальну допомогу на дитину померлого годувальника з 30 червня 2016 року по 12 лютого 2018 року, стягнення з відповідача заборгованість по виплаті державної соціальної допомоги на дитину померлого годувальника з 30 червня 2016 року по 12 лютого 2018 року.

Позивач до суду першої інстанції надав заяву щодо доповнення позовних вимог та надання додаткових доказів, а саме просив доповнити позовні вимоги пункту 3 позовної заяви, а саме зобов`язання відповідача призначити та виплатити державну соціальну допомогу на дитину померлого годувальника з 30 червня 2016 року по 12 лютого 2018 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та вимоги пункту позовної заяви, а саме стягнення з відповідача заборгованість по виплаті державної соціальної допомоги на дитину померлого годувальника з 30 червня 2016 року по 12 лютого 2018 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та вимоги пункту позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року суд відмовив у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про доповнення позовних вимог в адміністративній справі № 200/12673/19-а та повернув відповідну заяву без розгляду.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначав, що відповідач протиправно не призначив допомогу на дитину померлого годувальника з наступного дня після дня смерті померлого годувальника, адже із заявами про призначення даного виду допомоги він звертався 1 травня 2017 року та 18 липня 2017 року в межах установленого 12-місячного строку звернення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі № 200/12673/19-а в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 28 жовтня 2004 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 065054 позивачу встановлено третю групу інвалідності захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого (повторно) ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого (повторно) ІНФОРМАЦІЯ_4 мати дитини ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як встановлено колегією суддів на підставі наявних матеріалів справи, позивач перебував на обліку в управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради з 1 липня 2016 року по 31 грудня 2017 року та з 1 січня 2018 року по 11 лютого 2018 року - перебував на обліку в департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради та отримував допомогу на дітей одиноким матерям (батькам) на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За заявою позивача від 11 липня 2016 року про призначенням допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) в липні 2016 року була призначена відповідна допомога (рішення відповідача від 18 липня 2016 року) на період з 1 липня 2016 по 31 грудня 2016 року.

Згідно заяви позивача від 1 лютого 2017 року - допомога призначена на період з 1 лютого 2017 року по 31 липня 2017 року (рішення від 8 лютого 2017 року).

7 серпня 2017 року позивачем було подано чергову заяву про призначення допомоги одиноким батькам.

Згідно довідки Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 1 серпня 2017 року № 3553/02 у ОСОБА_1 згідно заяви від 18 липня 2017 року № 2680 були прийняті документи для призначення пенсії по втраті годувальника згідно статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та документи знаходяться на відпрацюванні.

На підставі зазначеного, позивачу було надіслано повідомлення від 15 вересня 2017 року, згідно якого відмовлено у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми.

Рішенням Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2018 року № 44 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину згідно заяви позивача від 18 липня 2017 року через відсутність необхідного стажу роботи померлого годувальника.

31 жовтня 2017 року відповідачем прийнято рішення про скасування рішення УСЗН Кальміуського району ММР від 15 вересня 2017 року № 432719, у зв`язку з відмовою пенсійним органом позивачеві в призначенні пенсії у разі втрати годувальника та про призначення допомоги одиноким матерям (батькам) з 1 серпня 2017 року на період з 1 серпня 2017 року по 31 січня 2018 року.

13 лютого 2018 року позивач подав до відповідача заяву (№ 239 від 13 лютого 2018 року) про призначення державної допомоги по втраті годувальника.

Рішенням відповідача від 16 лютого 2018 року призначено допомогу дітям померлого годувальника у розмірі 1452 грн. на період з 13 лютого 2018 року по 9 липня 2031 року.

Також матеріали справи містять письмові звернення позивача та відповідні відповіді з питання призначення пенсії (допомоги) по втраті годувальника.

Так, листом Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради від 7 червня 2017 року вих. № 10/2004-1 позивача поінформовано, що для вирішення питання призначення пенсії, згідно статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та отримання консультації йому необхідно, у встановлений законодавством термін, звернутися до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя з наступними документами: паспорт Громадянина України; реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та за наявності - годувальника); свідоцтво про народження дитини; свідоцтво про одруження; свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті годувальника; документи про страховий стаж годувальника; трудова книжка; свідоцтво (диплом) про одержання освіти за денною формою навчання; довідка МВС (час утримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засіданні й на примусовому лікуванні згідно п.12 Постанови КМУ № 637 від 12.08.1993 «Про підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», підтверджується довідками МВС і зараховується до трудового стажу за наявності документів про реабілітацію (довідки суду, органів прокуратури чи досудового розслідування про закриття кримінального провадження або довідки суду про ухвалення виправдувального вироку); довідка з УСЗН про перебування на обліку та отримування якихось видів допомоги; документ з місця реєстрації, фактичного проживання, що засвідчує факт перебування на утриманні або проживання за однією адресою дитини та піклувальника; довідка з загальноосвітнього навчального закладу про перебування в дошкільному закладі на дитину.

Листом Департаменту соціального захисту населення Донецької державної адміністрації від 19 червня 2017 року № Б-0397-15-1.4.1 за дорученням облдержадміністрації, сумісно з головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, розглянуто звернення позивача, яке надійшло з Адміністрації Президента України, було повідомлено наступне. По-перше, роз`яснено порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та повідомлено, що за інформацією управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради, відповідно наданої позивачем заяви від 11 липня 2016 року йому призначено допомогу на дитину одинокої матері (батька) на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно з 1 липня 2016 року по 30 листопада 2016 року в розмірі 572 грн. 40 коп.; з 1 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 в розмірі 699,40 грн. При розрахунку вищевказаної допомоги було враховано довідку управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя № 3678 від 7 липня 2016 року щодо нарахованих та виплачених сум пенсії по інвалідності за січень-червень 2016 року. При цьому, було зазначено, що заява про призначення допомоги на дитину одинокої матері (батька) протягом січня 2017 року до управління позивачем не надавалася. 1 лютого 2017 року позивач звернувся із заявою про призначення допомоги на дитину одинокої матері (батька), але довідка про доходи (про розмір пенсії військовослужбовця) до вищезазначеного управління позивачем не надана. Згідно поданої декларації про доходи та майновий стан позивача у розділі II «Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку або членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)», розмір доходу позивачем зазначено не було. Після надання довідки про доходи (довідка управління Пенсійного фонду України в Іллічівськом районі м. Маріуполя № 33 від 1 лютого 2017 року) вищезазначеним управлінням позивачу призначена допомога щомісячно з 1 лютого 2017 року по 31 липня 2017 року у розмірах: з 1 лютого 2017 року по 30 квітня 2017 року - 653 грн. 60 коп., з 1 травня 2017 року по 31 липня 2017 - 724 грн. 60 коп.

Одночасно позивача поінформовано про розгляд його заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на утриманця ОСОБА_2 за померлого годувальника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Так, відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацюючим членам сім`ї померлого годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. На момент смерті годувальнику ОСОБА_3 виповнилося 37 років. Необхідний стаж для призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до 32 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 7 років.

Згідно з пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, заява про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітню особу подається батьками до управління Пенсійного зонду України за місцем проживання. Відповідно до наданих документів, а саме: трудової книжки НОМЕР_5 . ОСОБА_3 працювала в Маріупольському комунальному підприємстві зеленого будівництва з 6 квітня 2011 року по 29 червня 2016 року. Згідно з даними системи персоніфікованого обліку загальний паховий стаж померлого годувальника складає 04 роки 02 місяці 01 день.

У відповідності до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період відбування покарання, у тому числі у вигляді виправних робіт та позбавлення волі умовно. Проте, документів, що підтверджують сплату страхових внесків за період відбування покарання ОСОБА_3 з 21 травня 2004 року по 25 березня 2011 року позивачем не надано. Тож, позивачу роз`яснено, що оскільки на момент смерті ОСОБА_3 її страховий стаж складав 04 роки 02 місяці 01 день, йому було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Крім того, у зазначеній відповіді позивачу роз`яснено положення Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають право на пенсію, та інвалідам» (із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо надання допомоги дітям померлого годувальника» від 7 лютого 2017 року № 1836-VIII), зокрема, що відповідна допомога призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення цього виду допомоги надійшло н пізніше 12 місяців з дня смерті годувальника.

Листами Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 27 травня 2019 року № Б8093-12-1.1.2 та від 30 травня 2019 року № Б-8093-12-1.1.2 було поінформовано, що 13 лютого 2018 року позивач звернувся до територіального відділу по роботі з громадянами Кальміуського району департаменту з заявою щодо призначення державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника, тож, відповідно - допомога одиноким матерям (вдовам, вдівцям) була припинена з 13 лютого 2018 року. Вищезазначена допомога призначається дитині померлого годувальника, який не мав права на пенсію (на день смерті не мав страхового стажу, необхідного для призначення пенсії).

Соціальна допомога призначається з дати, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення за соціальною допомогою надійшло не пізніше ніж через 12 місяців з дня смерті годувальника, але не раніше 5 березня 2017 року. Особа, яка протягом трьох місяців з дня набрання чинності постанови КМУ 18 серпня 2017 року № 61 1 звернулася за призначенням допомоги дитині померлого годувальника, допомога призначається з дня набрання чинності Законом України від 7 лютого 2017 року № 1836 VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо надання допомоги дітям померлого годувальника» (5 березня 2017 року), але не раніше дня. що настає за днем смерті годувальника. Допомога дитині померлого годувальника призначається до досягнення дитиною 18 років, якщо дитина навчається за денною формою навчання до 23 років. Державна соціальна допомога на одну дитину померлого годувальника встановлюється у розмірі 100% виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Тож, позивачеві роз`яснено, що оскільки його дружина ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а він звернувся за призначенням допомоги пізніше трьох місяців з дня набрання чинності постанови - відповідна допомога була призначена з дня звернення, тобто з 13 лютого 2018 року по 9 липня 2031 у розмірі 1452 грн., з 1 грудня 2018 у розмірі 1497 грн.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо надання допомоги дітям померлого годувальника» від 7 лютого 2017 року № 1836-VIII внесені зміни до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають прав на пенсію, та інвалідам» в частині розширення кола осіб, що мають право на державну соціальну допомогу. З внесенням цих змін до переліку видів державної соціальної допомоги, крім вже існуючих державних виплат для осіб з інвалідністю та осіб, які досягай пенсійного віку, які не мають права на пенсію у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, перелік доповнено державною соціальною допомогою дітям померлого годувальника.

18 серпня 2017 року постановою Кабінету Міністрів України № 611 внесені зміни до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2005 року № 261 (далі - Порядок № 261), яким врегульовано умови призначення, та виплати державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника.

Зазначеною постановою встановлено, що особі, яка протягом 3-х місяців з дня набрання чинності цією постановою звернулась за призначенням державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника, допомога призначається з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо надання допомоги дітям померлого годувальника» від 7 лютого 2017 року № 1836-VIII (набрання чинності 5 березня 2017 року), але не раніше дня, що настає за днем смерті годувальника.

Відповідно до Порядку № 261 соціальна допомога призначається з дня звернення за допомогою. Соціальна допомога дитині померлого годувальника призначається з дати, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення надійшло не пізніше ніж через 12 місяців з дня смерті годувальника. Днем звернення вважається день прийняття органом соціального захисту населення з усіма необхідними документами.

Як встановлено колегією суддів раніше та підтверджено наявними матеріалами справи заява позивача про призначення відповідної допомоги була прийнята відповідачем 13 лютого 2018 року та зареєстрована за № 239.

Колегія суддів зазначає, що доказами в адміністративному судочинстві, відповідно до статті 72 КАС України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними, згідно положень статті 75 Кодексу, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Нормами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів зазначає, що нормами статті 73 Кодексу законів про працю України встановлено такі святкові дні: 1 січня - Новий рік; 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове; 8 березня - Міжнародний жіночий день; 1 травня - День праці; 9 травня - День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги); 28 червня - День Конституції України; 24 серпня - День незалежності України; 14 жовтня - День захисника України.

Робота також не провадиться в дні релігійних свят: 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове; один день (неділя) - Пасха (Великдень); один день (неділя) - Трійця.

Отже, колегія суддів погоджується із доводами відповідача щодо неналежності наданої позивачем заяви від 1 травня 2017 року, оскільки вона складена в неробочий день та не містить доказів щодо її прийняття відповідачем.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ним надавалась відповідна заява від 18 липня 2017 року, колегія суддів також вважає необґрунтованими зазначені доводи, оскільки згідно наданих позивачем доказів встановлено, що 18 липня 2017 року ним було подано заяву до пенсійного органу про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а не до відповідача щодо призначення допомоги.

Зазначене також підтверджується наступними доказами: копіями журналів реєстрації приймання заяв і документів для призначення усіх видів соціальних допомог за період з 01.05.2017 по 31.07.2017; документами особової справи отримувача допомог ОСОБА_1 (том 2, арк.справи 1-108, 115-259).

Таким чином, позивачем не доведено факт надання ним до відповідача заяви про призначення допомоги дитині померлого годувальника в установлені законодавством строки, що виключає можливість задоволення його позовних вимог щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити відповідну допомогу, починаючи з 30 червня 2016 року - тобто наступного дня з дня смерті померлого годувальника.

Крім того, колегія суддів зауважує, що наявні матеріали справи не містять рішення відповідача (доказів щодо його прийняття) від 1 травня 2017 року про відмову у виплаті державної соціальної допомоги на дитину померлого годувальника, яке просить скасувати позивач. Долучене позивачем повідомлення про надання (відмову) соціальної допомоги, в якому зазначено про те, що допомогу не призначено оскільки «заявник перебуває в Головному управлінні ПФУ і отримує пенсію» не містить реквізитів (ані дати, ані № рішення).

Щодо вимог позивача про скасування рішення відповідача від 15 вересня 2017 року, колегія суддів зазначає, що наданими відповідачем доказами підтверджено, що зазначене рішення скасовано відповідачем рішенням від 31 жовтня 2017 року з одночасним призначенням допомоги одиноким матерям (батькам), що виключає задоволення позовних вимог в цій частині.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, колегія суддів не вбачає протиправності в діях відповідача, отже погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року суд відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги по даній справі до ухвалення судового рішення.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення та відповідно до норм статей 132, 139 та 143 КАС України судовий збір підлягає стягненню з позивача в розмірі 1 152,60 грн., у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі № 200/12673/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі № 200/12673/19-а - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 1 152,60 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні 60 копійок).

Повне судове рішення складено 04 травня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Т.Г. Арабей

Е.Г. Казначеєв