Справа № 540/630/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/630/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Вольф Тетяни Леонідівни, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Банк Форвард" про визнання протиправними та скасування постанов,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (далі - відповідач, приватний виконавець), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Акціонерне товариство «Банк Форвард» (далі - третя особа. АТ «Банк Форвард»), в якому, з урахуванням уточнених в заяві від 06.04.2020р. позовних вимог, просить визнати протиправною і скасувати прийняті відповідачем у виконавчому провадженні №60600091 постанову від 15.11.2019р. про відкриття виконавчого провадження та від 26.12.2019р. про арешт коштів боржника.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю указаних постанов як таких, що прийняті приватним виконавцем за виконавчим документом, який пред`явлено не за місцем виконання. Цей довід позивач з посиланням на приписи статей 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження», статті 28 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», статті 190 Цивільного кодексу України обґрунтовує тим, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тобто поза межами виконавчого округу м. Києва і у нього відсутнє будь-яке майно в м. Києві. Відтак позивач вказує, що відповідач не мав законних підстав приймати виконавчий документ, відкривати виконавче провадження та вчиняти інші виконавчі дії, позаяк єдиним правомірним варіантом його поведінки було виключно повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвалою від 13.03.2020р. позов залишено без руху з наданням позивачу строку на усуненні недоліків. На виконання зазначеної ухвали суду позивачем 06.04.2020р. надані до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, виправлену редакцію позовної заяви та квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою від 09.04.2020р. визнано поважними причини пропуску позивачем строку на звернення до суду та відкрито провадження у справі згідно з установленими статтями 268-272, 287 КАС України особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Також цією ухвалою призначено судове засідання на 10:00 год. 17.04.2020р. та зобов`язано відповідача у строк до 16.04.2020р. подати до суду докази, у тому числі й засобами електронного зв`язку на поштову скриню Херсонського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 17.04.2020р. відкладено розгляд справи на 10:00 год. 29.04.2020р. у зв`язку з ненаданням відповідачем доказів, що об`єктивно унеможливлювало вирішення спору по суті та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Також цією ухвалою зобов`язано сторін надати докази.

Ухвалою від 17.04.2020р. провадження у справі зупинено.

21.04.2020р. до суду надійшов відзив приватного виконавця на позовну заяву з витребованими доказами. У відзиві відповідач зазначає, що в її провадженні перебуває виконавче провадження №60600091 з примусового виконання виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. виконавчого напису від 30.08.2019р. №1879 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 30268,33 грн. Разом із виконавчим документом стягувач подав виконавцю відомості про наявність у боржника майна - грошових коштів, які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Банк Форвард». З цього відповідач висновує, що оскільки місцезнаходження майна боржника є у межах виконавчого округу м. Києва, то у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, позаяк його подано за належним місцем виконання, право вибору якого належить стягувачу. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову.

28.04.2020р. позивачем надано витребовані судом докази.

Ухвалою від 29.04.2020р. провадження у справі поновлено.

В судове засідання учасники справи не з`явились, будучі належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, позивачем раніше подано заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач і третя особа до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяв і клопотань з цього приводу не подавали.

Третя особа своїм правом подати пояснення на позовну заяву або докази не скористалась.

За правилами ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути цю справу у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 15.11.2019р. ВП №60600091 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. виконавчого напису від 30.08.2019р. №1879 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 30268,33 грн.

Надалі 26.12.2020р. приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти у межах суми стягнення з урахуванням основної винагороди виконавця і витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 35295,16 грн., що містяться на належних боржнику рахунках, відкритих в ПАТ "ОТП БАНК", ПАТ "Державний ощадний банк України", ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ "УКРСИББАНК", ПАТ "АЛЬФА-БАНК", ПАТ Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК", ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", ПАТ Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК», ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", ПАТ "ПУМБ",та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

У вказаних постановах зазначені, зокрема, такі відомості про боржника, як: дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Одночасно судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно зареєстрований за вищевказаною адресою.

Вказані обставини підтверджуються: постановами приватного виконавця ВП №60600091 від 15.11.2019р., від 26.12.2019р. та інформацією з автоматизованої системи виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua/), паспортом позивача серії НОМЕР_7, карткою фізичної особи - платника податків.

Також судом встановлено, що відповідач Вольф Тетяна Леонідівна змінила прізвище на « Павелків » відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 08.09.2019р.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII (в редакції чинній на момент прийняття виконавцем спірної постанови, далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих написів нотаріусів.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону №1404-VIII.

При цьому, відповідно до пункту 10 частини 4 вказаної статті виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Ця правова норма є імперативною.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016р. № 1403-VIII, яка має назву «Виконавчі округи і територіальні межі діяльності приватного виконавця», виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Місце виконання рішення згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Таким чином, приватний виконавець вправі приймати до виконання виконавчі документи щодо боржників - фізичних осіб виключно у випадку, якщо місце проживання, перебування боржника або місце знаходження його майна знаходяться у межах його виконавчого округу.

За змістом статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з офіційними відомостями Єдиного реєстру приватних виконавців України (https://erpv.minjust.gov.ua/) приватний виконавець Павелків Тетяна Леонідівна , дійсне посвідчення НОМЕР_8, здійснює діяльність у виконавчому окрузі міста Києва, адреса офісу - 02094, м.Київ, вулиця Поправки Юрія, 6, оф. 15, телефони: +08 , НОМЕР_6 , електронна поштова скриня ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, відповідач не вправі і йому законом заборонено приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться поза межами його виконавчого округу.

Боржник ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тобто поза межами виконавчого округу м. Києва і у нього відсутнє в м. Києві майно, яке відповідно до законодавства підлягає реєстрації.

У той же час наданими до суду доказами підтверджено, що в АТ «Банк Форвард» на ім`я ОСОБА_1 11.10.2012р. відкритий рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня.

Відповідно до частини 1 статті 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Одним із різновидів майна є гроші (статті 177, 179 Цивільного кодексу України).

Грошові кошти на рахунках банку в розумінні глави 13 Цивільного кодексу України є майном.

Пунктами 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного Закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Пунктом 7.1.5 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Окрім того, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 12.11.2003р. № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів і які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. До системи банківських рахунків для грошового обороту належать такі рахунки: кореспондентські; поточні (поточний з овердрафтом, поточні рахунки типу «Н», «ГІ», карткові рахунки, поточні рахунки виборчих фондів); вкладні (депозитні), кредитні (позичкові), розподільчі тощо.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Аналізуючи наведені правові норми, слід дійти висновку, що безготівкові грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України. Місцезнаходженням такого майна є відповідний рахунок, відкритий в банківській установі.

Як видно з матеріалів справи, на ім`я боржника відкрито рахунок в АТ «Банк Форвард», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 105. З цього суд робить висновок, що місцезнаходження майна боржника у формі безготівкових грошових коштів знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва.

За таких обставин, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. мала право приймати до виконання виконавчий документ за місцезнаходженням майна боржника, а саме - безготівкових грошових коштів боржника на рахунку у банківській установі міста Києва, та відкривати за ним виконавче провадження і вчиняти інші виконавчі дії, оскільки це не суперечить вимогам статей 4, 24 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Правова позиція з цього питання висловлена також Верховним Судом в постанові від 27 грудня 2019 року у справі 905/584/19.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 77, 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи позивача щодо протиправності оскаржених постанов відповідача про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів ґрунтуються виключно на його твердженнях щодо прийняття виконавчого документу не за місцем його виконання.

Ці доводи спростовані наявними у справі доказами та положеннями проаналізованого законодавства. При цьому позивач жодним чином не спростовує свого обов`язку як боржника виконати виконавчий напис від 30.08.2019р. №1879, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І., і не надає жодних доказів щодо оскарження цього виконавчого напису чи кредитного договору, на підставі якого його видано, або взагалі наявності заборгованості.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність своїх рішень у формі постанов, які оскаржені позивачем.

Тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Вольф Тетяни Леонідівни третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Банк Форвард" про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя А.С. Пекний

кат. 105000000