Справа № 640/17500/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року м. Київ № 640/17500/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до Державної служби геології та надр України

про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява акціонерного товариства «Укргазвидобування» (надалі - позивач), адреса: 04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28 до Державної служби геології та надр України (надалі - відповідач, Держгеонадра), адреса: 03057, місто Київ, вулиця Ежена Потьє, будинок 16, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України «Про прийняте рішення щодо надання спеціального дозволу на користування надрами» від 16 серпня 2019 року №293;

- визнати протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо не видання наказу про видачу акціонерному товариству «Укргазвидобування» спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Полянської площі, розташованої в межах Самбірського та Старосамбірського районах Львівської області, строком дії на 20 років за заявою, поданою листом від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985 та зобов`язати Державну службу геології та надр України видати наказ про надання акціонерному товариству «Укргазвидобування» спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Полянської площі, розташованої в межах Самбірського та Старосамбірського районах Львівської області, строком дії на 20 років за заявою, поданою листом від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985, і видати акціонерному товариству «Укргазвидобування» спеціальний дозвіл на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Полянської площі, розташованої в межах Самбірського та Старосамбірського районах Львівської області, строком дії на 20 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2018 року у справі №826/16537/17 позов акціонерного товариства «Укргазвидобування» задоволені частково, у тому числі, зобов`язано Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву позивача від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985 з урахуванням висновків суду.

11 червня 2019 року виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище рішення Окружного адміністративного суду міста Києва закінчено, а 16 серпня 2019 року відповідачем видано наказ №293, яким відмовлено позивачу у наданні спеціального дозволу на користування надрами за заявою від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985.

Позивач з вказаним наказом не погоджується, посилаючись на встановлені судом обставини у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2018 року №826/16537/17.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки вказаний спосіб захисту є одним із способів виконання рішення суду у справі №826/16537/17

Також, представник відповідача послався й на те, що відсутні правові підстави для задоволення заяви позивача від 03 лютого 2017 року про надання спеціального дозволу на користування надрами, з огляду на те, що підпункт 13 пункту 8 Порядку №615 виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №277 з 01 квітня 2017 року.

З урахуванням вищевикладеного, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву, представник позивача у відповіді на відзив на позовну заяву наголосив на тому, що предметом даного позову не є спонукання відповідача до виконання рішення суду у справі №826/16537/17, а також послався на те, що твердження відповідача щодо правомірності оскаржуваного наказу №293 від 16 серпня 2019 року є помилковими та такими, що не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2018 року, яке набрало законної сили, (Т.1, арк. 26-29) у адміністративний справі №826/16537/17 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» задоволені частково, а саме,

- визнано протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо неприйняття рішення у встановлений строк з приводу заяви Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", поданої листом від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Полянської площі, розташованої в межах Самбірського та Старосамбірського районів Львівської області, строком дії на 20 років;

- зобов`язано Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", подану листом від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Полянської площі, розташованої в межах Самбірського та Старосамбірського районів Львівської області, строком дії на 20 років, з урахуванням висновків суду.

На підставі вказаного рішення суду Окружним адміністративним судом міста Києва 16 жовтня 2019 року видано виконавчий лист в зобов`язальній частині рішення суду та відкрито виконавче провадження №57681751, яке в подальшому, постановою державного виконавця закінчено відповідно до пункту 11 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (Т.1, арк. 30-32).

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2019 року Державною службою геології та надр України видано наказ №293 «Про прийняте рішення щодо надання спеціального дозволу на користування надрами», яким з урахуванням рекомендації Комісії з питань надрокористування (протокол від 19 квітня 2019 року №4/2019) відмовлено публічному акціонерному товариству «Укргазвидобування» в наданні спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову обробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка) Полянської площі, розташованої в межах Самбірського та Старосамбірського районів Львівської області, строком дії 20 років (Т.1, арк. 33).

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до змісту протоколу №4/2019 засідання Комісії з питань надрокористування від 19 квітня 2019 року (Т.1, арк. 34-36), на засіданні Комісії було розглянуто питання щодо повторного надходження до Держгеонадр супровідним листом заяви акціонерного товариства «Укргазвидобування» від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985, а також зазначено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2018 року у справі №826/16537/17 зобов`язано повторно розглянути вказану заяву від 03 лютого 2017 року, наголошено на тому, що рішення суду не оскаржено, а Комісією за наслідками розгляду заяви позитивного рішення не прийнято.

Позивач, при цьому, звертаючись до адміністративного суду з вказаною позовною заявою посилається виключно на те, що приймаючи оскаржуваний наказ №293 від 16 серпня 2019 року не врахував висновки суду, зазначені в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2018 року у справі №826/16537/17.

Саме ці обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду, а не будь-які інші.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України).

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 вказано, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Також, Верховний Суд зазначив, що наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, та Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Як було встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, повторне звернення акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Державної служби геології та надр України мало місце не у зв`язку із виникненням нових правовідносин, а на виконання рішення суду у справі № 826/16537/17 про зобов`язання Держгеонадра повторно розглянути заяву разом з доданими до неї документами від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985.

Підстави, якими позивач в межах розгляду даної адміністративної справи фактично обґрунтовує заявлені позовні вимоги зводяться до цитування встановлених судом обставин у рішенні від 23 червня 2018 року у справі №826/16537/17, а також до надання власної оцінки вчиненим відповідачем діям на виконання цього рішення, тобто, пред`явлені позовні вимоги направлені фактично до спонукання суду вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили, і у випадку встановлення неналежності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити аналогічні дії.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічної правової позиції дотримується й Верховний Суд у своїй постанові від 09 липня 2019 року у справі №826/17587/18.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правих підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача, відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову акціонерного товариства «Укргазвидобування» відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова