Справа № 540/635/20
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/635/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Головного управління Держгеокадастру у Херсонський області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулися з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, в якому просили визнати протиправними та скасувати накази відповідача від 21.01.2020 року № 940-СГ, № 943-СГ, № 947-СГ, № 949-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою» щодо відмови у наданін дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як членам фермерського господарства "АДОНІС" земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), що розташована на території Розолюксембурзької (Федорівської) сільської ради Каховського району для ведення фермерського господарства, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га.

Також позивачі просили зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га.

Крім того, просили зобов`язати відповідача у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили подати до Херсонського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилалися на протиправність відмови відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства "АДОНІС" земельної ділянки, оскільки відповідно до приписів ст. 7, 13 Закону України "Про фермерське господарство", а також ст.ст. 31, 32 ЗК України, позивачі як члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність земельних ділянок (паю) за рахунок земель фермерського господарства. При цьому, вказаний закон, не ставить статус земель фермерського господарства в залежність від того, хто є формальним користувачем земельної ділянки: громадянин - учасник фермерського господарства чи саме господарство, як юридична особа. Враховуючи, що ФГ "АДОНІС" створено за рахунок земельної ділянки, яка надана у користування його засновнику ОСОБА_5 , тому позивачі, як члени цього фермерського господарства, мають право на безоплатне отримання у власність земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) за рахунок земельної ділянки, яка надана у користування ОСОБА_5 . Крім того, позивачі вказують на те, що відповідач відмовив у наданні їм дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність відповідної земельної ділянки з підстав, не передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, що також свідчить про протиправність такої відмови. Також, позивачі зазначили, що звертались до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, за результатами зверення рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задоволено, однак дане рішення 05.12.2019 року скасовано Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду, відповідно до якої визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства "АДОНІС" земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), що розташована на території Розолюксембурзької (Федорівської) сільської ради Каховського району для ведення фермерського господарства, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га. та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га. - та прийняти відповідне рішення шляхом видання наказу. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

На виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2019 року відповідачем 21.01.2020 року розглянуто заяви позивачів та видано спірні накази № 940-СГ, № 943-СГ, № 947-СГ, № 949-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою» на підставі ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, у зв`язку з невідповідністю місяця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме ст. 32 Земельного кодексу України, ст.ст. 12, 13 ЗУ «Про фермерське господарство». Позивачі вважають таку відмову протиправною, у зв`язку із чим звернулись до суду з позовом про скасування спірних наказів.

Ухвалою від 25.03.2020 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач 10.04.2020 року надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на відсутність у позивачів права на надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки земельна ділянка надавалася у користування ОСОБА_5 , а тому право на безоплатну передачу її у власність відповідно до ст. 12, 13 Закону України "Про фермерське господарство", має лише ОСОБА_5 . Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування в порядку, визначеному законом, однак, відомості щодо припинення права користування ОСОБА_5 спірної земельної ділянки - відсутні. Також відповідча зазначає, що суд не вправі втручатися в діяльність державних органів при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, а також не вправі перебирати на себе функції суб`єктів владних повноважень, у зв`язку із чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 263 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачі є членами фермерського господарства «Адоніс», відповідно до копії Статуту (нова редакція), що міститься в матеріалах справи.

04 березня 2019 року звернулися до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства "АДОНІС", земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю), із земель, раніше наданих у користування ОСОБА_5 , згідно Державного акту на право постійного користування землею серії ІІІ-ХС № 002034 від 12 грудня 2001 року, реєстраційний номер в книзі записів актів на право постійного користування землею за № 193.

До вказаних заяв позивачами було надано:

-копію паспортів громадянина України ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

-копії довідок про присвоєння ідентифікаційного номера платника податків ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( НОМЕР_4 );

-копію Державного акту на право постійного користування землею ІІІ-ХС №002034, виданого ОСОБА_5 на підставі рішення ХХІІІ сесії ХХІІІ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року № 309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 193, загальною площею 38,2000 га;

-копію заяви - згоди ОСОБА_5 на вилучення та передачу вказаної земельної ділянки у власність Фермерського господарства "АДОНІС" (далі-ФГ"АДОНІС");

-копію рішення засновника ФГ "АДОНІС" від 28.01.2019 р. ;

-копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0568 з графічними матеріалами.

29 березня 2019 року ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, розглянувши заяви позивачів, листом № 1953/0-642/0/95-19, повідомило про те, що статтею 32 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Враховуючи приписи підпункту "в" частини 1 статті 12, ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство" відповідач зазначив, що оскільки земельна ділянка (кадастровий номер :04:001:0568) згідно Державного акта на право постійного користування землею перебуває у користуванні ОСОБА_5 , а не у ФГ "АДОНІС" та відповідно, не у позивачів, як членів господарства, тому відсутні правові підстави для передачі позивачам безоплатно у приватну власність земельних часток (паїв) із зазначеної земельної ділянки. З огляду на викладене, керуючись ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області відмовило у задоволенні заяв позивачів щодо надання їм дозволу у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, а саме ст. 32 Земельного кодексу України, ст. 12, 13 Закону України "Про фермерське господарство".

Позивачі, вважаючи протиправною відмову відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, звернулися до суду з позовом.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства "АДОНІС" земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), що розташована на території Розолюксембурзької (Федорівської) сільської ради Каховського району для ведення фермерського господарства, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га.

Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2019 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області - задоволено частково. Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства "АДОНІС" земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), що розташована на території Розолюксембурзької (Федорівської) сільської ради Каховського району для ведення фермерського господарства, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га. - та прийняти відповідне рішення шляхом видання наказу.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

21.01.2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2019 року розглянуто заяви позивачів та видано накази № 940-СГ, № 943-СГ, № 947-СГ, № 949-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою» на підставі ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, у зв`язку з невідповідністю місяця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме ст. 32 Земельного кодексу України, ст.ст. 12, 13 ЗУ «Про фермерське господарство».

Позивачі вважаючи таку відмову протиправною, звернулись до суду з позовом про скасування спірних наказів.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що за змістом ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями ч. 3 ст. 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Згідно з частиною першою статті 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом ч.ч.1-3, 5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначені у ст. 121 ЗК України. Відповідно до частини першої цієї статті громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Частиною четвертою статті 116 ЗК України передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини першої статті 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Підстав відмови, які передбачені цією нормою, відповідачем не наведено.

Крім того, позивачами, на виконання вищевказаних норм чинного законодавства, до клопотань додано копію нотаріально посвідченої заяви-згоди від 28.01.2019 р. № 185 ОСОБА_5 на вилучення та передачу вказаної земельної ділянки у власність членам Фермерського господарства "АДОНІС": ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі земельної частки (паю) на території Розолюксембурзької (Федорівської) сільської ради Каховського району Херсонської області.

Таким чином, суд вважає, що мотиви відмови відповідача, викладених в наказах від 21.01.2020 р. № 940-СГ, № 943-СГ, № 947-СГ, № 949-СГ на заяви позивачів, з огляду на вищезазначене, не ґрунтуються на діючому законодавстві, тому позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування наказів є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому ст. 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 13.12.2016 року у справі № 815/5987/14 та Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 року у справі № 545/808/17.

Як встановлено матеріалами справи, позивачі звернулися до ГУ Держгеокадастру, будучи зацікавленими в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства у межах норми, передбаченої пунктом "а" частини першої ст. 121 ЗК України, в розмірі земельної частки (паю), за рахунок земель, які передані раніше ОСОБА_5 , як засновнику ФГ «АДОНІС», що розташовані на території Розолюксембурзької (Федорівської) сільської ради Каховського району Херсонської області, та які перебувають у користуванні ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії ІІІ-ХС № 002034 від 12.12.2001р.

Позивачі вважають, що відповідно до Земельного кодексу України вони мають право на отримання цієї земельної ділянки безоплатно у власність, у порядку, передбаченому ст. 118 ЗК України для безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Крім того, вважають, що відповідачем у спірних наказах вказано такі підстави відмови у задоволенні їх клопотання, які не передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім`ї, родичі, які об`єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом). При створенні фермерського господарства одним із членів сім`ї інші члени сім`ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його Статуту (ст. 3 Закону України "Про фермерське господарство").

Згідно зі ст.ст. 7, 8 вказаного Закону надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство" визначено, що землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство" члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

Дія частин першої та другої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

При цьому ст.ст. 31, 32 ЗК України встановлені аналогічні норми.

Як вже зазначалось вище, право на отримання земельної ділянки безоплатно у власність членами фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) із земель, наданих їм раніше у користування закріплено у статті 32 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року та у статті 13 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 року.

Варто відмітити, що на час створення СФГ "Адоніс" ні Земельний кодекс України, ні Закон України № 2009-ХІІ, ні інші законодавчі акти не містять норм, які б передбачали умови та порядок отримання членами фермерського господарства земельної ділянки у користування у розмірі земельної частки (паю) для подальшого отримання такої земельної ділянки у власність після того, як земельну ділянку у користування вже отримало ФГ в особі його голови.

За таких обставин суд дійшов висновку, що на позивачів розповсюджуються правила ч. 1 ст. 32 ЗК України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 року № 973-ІV щодо одержання безоплатно у власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) із земель, раніше наданих у користування ОСОБА_5 , як голові ФГ "Адоніс" на праві постійного користування земельною ділянкою.

Водночас суд зауважує, що Земельний кодекс України, норми якого діють на сьогодні, у жоден спосіб не обмежує право громадян на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) та не встановлює додаткових умов для реалізації громадянами такого права.

Необхідно враховувати, що єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, яку передбачає ЗК України є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Втім, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області наказами від 21.01.2020 р. № 940-СГ, № 943-СГ, № 947-СГ, № 949- СГ відмовляє позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих підстав, що право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки має лише той член фермерського господарства, який безпосередньо отримав її у користування. Тобто, посилається на підставу, не передбачену ЗК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Відмовляючи позивачам у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою, відповідач, відповідно до пунктів 2-8 ч. 3 ст. 2 КАС України, повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Отже, перешкоджаючи позивачам в отриманні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності без законних на те підстав, відповідач таким чином перешкоджає позивачам у реалізації законодавчо наданого їм права, чим порушує принципи рівності перед законом та пропорційності, які визначені ст. 2 КАС України.

Суд не погоджується з позицією відповідача про те, що зобов`язання його вчинити певні дії є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, оскільки відповідно до ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Беручи до уваги ту обставину, що у наказах від 21.01.2020 р. № 940-СГ, № 943-СГ, № 947-СГ, № 949- СГ відповідач не навів передбачених частиною 7 статті 118 ЗК України підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а також ту обставину, що у судовому порядку вже було зобов`язано відповідача повторно розглянути заяви позивачів з того самого питання, що не призвело до відновлення порушених прав позивачів, суд вважає, що у Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області відсутнє право адміністративного розсуду, відтак належним та ефективним способом захисту порушених прав позивачів є зобов`язання відповідача надати позивачам вищезазначений дозвіл.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності свого рішення про відмову у наданні позивачам дозволу на розроблення проекту землеустрою.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як членам фермерського господарства "АДОНІС" земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), що розташована на території Розолюксембурзької (Федорівської) сільської ради Каховського району для ведення фермерського господарства, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га.

Заява позивачів щодо встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання відповідача протягом місяця подати звіт про виконання рішення, на думку суду, не підлягає задоволенню, оскільки позивачами не надано обґрунтованих пояснень та відповідних документальних доказів того, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

При цьому, суд звертає увагу на тому, що ч.2 ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судові витрати розподілені відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул. Університетська, буд. 136-А, ) від 21.01.2020 року № 940-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою» щодо відмови у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 , як члену фермерського господарства "АДОНІС" земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), що розташована на території Розолюксембурзької (Федорівської) сільської ради Каховського району для ведення фермерського господарства, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул. Університетська, буд. 136-А, ) від 21.01.2020 року № 943-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою» щодо відмови у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 , як члену фермерського господарства "АДОНІС" земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), що розташована на території Розолюксембурзької (Федорівської) сільської ради Каховського району для ведення фермерського господарства, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул. Університетська, буд. 136-А, ) від 21.01.2020 року № 947-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою» щодо відмови у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства ОСОБА_3 , як члену фермерського господарства "АДОНІС" земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), що розташована на території Розолюксембурзької (Федорівської) сільської ради Каховського району для ведення фермерського господарства, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул. Університетська, буд. 136-А, ) від 21.01.2020 року № 949-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою» щодо відмови у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства ОСОБА_4 , як члену фермерського господарства "АДОНІС" земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), що розташована на території Розолюксембурзької (Федорівської) сільської ради Каховського району для ведення фермерського господарства, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (рнокппНОМЕР_4) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення ХХШ сесії ХХШ скликання Каховської районної ради народних депутатів Херсонської області від 24 жовтня 2001 року №309, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №193, загальною площею 38,2000 га.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул. Університетська, буд. 136-А, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) судовий в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул. Університетська, буд. 136-А, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул. Університетська, буд. 136-А, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул. Університетська, буд. 136-А, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", від 02.04.2020 року Розділ VІ Прикінцевих положень КАС України доповнено п. 3 відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Д.К. Василяка

кат. 109040000