Справа № 160/4145/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2020 року Справа № 160/4145/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про визнання протиправною та скасування постанови,-
14.04.2020р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (далі - приватний виконавець, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (далі - ТОВ «Фінфорс», третя особа), в якій позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2020р. ВП №61366744 прийнята з порушенням приписів ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (позивача) та не за місцезнаходженням майна боржника, так як ОСОБА_1 ніколи не була зареєстрована та не проживала в м. Києві та Київській області і жодного майна там не має. В такому випадку відповідач повинен був відповідно до п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» повернути цей виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання, чого в даному випадку зроблено не було. Крім того, відповідачем невірно зазначено ім`я позивача у спірній постанові. Зважаючи на наведене, позивач просив скасувати спірну постанову відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2020р. задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом, відкрито провадження в адміністративній справі №160/4145/20 за вищевказаною позовною заявою ОСОБА_1 та призначено цю справу до розгляду у судовому засіданні на 30.04.2020р. о 16:00год.
Також вказаною ухвалою суду від 21.04.2020р. залучено ТОВ «Фінфорс» до участі у справі, що розглядається, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача та зобов`язано Перетятько А.В. надіслати залученій до участі у справі третій особі копію позовної заяви та всіх доданих до неї документів та надати суду докази про таке надіслання.
Крім того, ухвалою суду від 21.04.2020р. витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №61366744.
24.04.2020р. представником позивача надано до суду докази надіслання третій особі копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів на електронну пошту та на юридичну адресу.
28.04.2020р. представником позивача надано на електронну адресу суду з подальшим наданням через канцелярію суду 29.04.2020р. додаткові пояснення у справі, в яких зазначалося, що наявний у позивача картковий рахунок, відкритий для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором, заборгованість за яким стягується з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса №1995 від 14.02.2020р. на користь ТОВ «Фінфорс», та спірної постанови про відкриття виконавчого провадження, є кредитним, а не поточним, тому на ньому немає коштів, що належать позивачеві, отже, стверджувати, що у ОСОБА_1 наявне майно у м. Києві немає підстав.
Відповідач пред`явлений позов не визнав, 30.04.2020р. подав на нього письмовий відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на те, що приватний виконавець на законних підставах виніс спірну постанову про відкриття виконавчого провадження з дотриманням вимог ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника, з урахуванням того, що у виконавчому написі №1995 від 14.02.2020р., виданому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., з виконання якого і було відкрито виконавче провадження №61366744, вказано місце проживання боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . Отже, виконавчим документом чітко встановлено, що місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва. Приватним виконавцем перевірено вказаний виконавчий документ на відповідність вимогам чинного законодавства та не встановлено підстав для його повернення стягувачу. Більш того, у заяві про примусове виконання рішення стягувачем також зазначено інформацію про місце проживання боржника, вказану у зазначеному виконавчому написі, а саме: АДРЕСА_1 . При цьому Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій, спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. Таким чином, оскільки до відповідача надійшов виконавчий документ, у якому зазначено, що місце проживання боржника ОСОБА_1 знаходиться у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.
Також 30.04.2020р. відповідачем надано витребувані ухвалою суду від 21.04.2020р. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №61366744.
Третя особа правом на подання письмових пояснень на позовну заяву не скористалася.
Сторони та третя особа про час, дату та місце розгляду справи 30.04.2020р. повідомлені належним чином.
Позивачем у позовній заяві викладено клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, а 28.04.2020р. від представника позивача також надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та без участі позивача.
Відповідач та представник третьої особи у судове засідання 30.04.2020р. не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.
Зважаючи на приписи ч.9 ст.205, ч.4 ст.287 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки відсутня потреба заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі, з огляду на таке.
18.02.2020р. представник ТОВ «Фінфорс» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни з заявою про примусове виконання рішення, в якій просив:
- накласти арешт на все рухоме майно, грошові кошти на банківських рахунках боржника в межах заборгованості;
- у випадку встановлення доходу боржника ОСОБА_1 звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.
У вказаній заяві про примусове виконання рішення стягувачем зазначено, що адресою місця реєстрації боржника ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 , а адресою проживання: АДРЕСА_1 .
До вказаної заяви стягувачем, зокрема, додано оригінал виконавчого напису №1995 від 14.02.2020р.
Також стягувачем надано договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 24.02.201р. №207143-А, відповідно до якого між ТОВ СС ЛОУН» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір про надання коштів у позику, та графік платежів і додаткові угоди №1 та №7 до цього договору.
Судом встановлено, що у договорі надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 24.02.201р. №207143-А, графіку платежів і додаткових угодах №1 та №7 до цього договору зазначено лише одну адресу боржника, а саме: місце реєстрації - АДРЕСА_2 .
Крім того, як слідує з матеріалів виконавчого провадження ВП №61366744, 24.02.2020р. приватним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника та арешт коштів боржника, а також постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 19.03.2020р.
Не погодившись з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №61366744, ОСОБА_1 звернулася до суду з цією позовною заявою про визнання її протиправною та скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон №1404-VIII) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом приписів п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 22 ЗаконуУкраїни «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон №1403-VIII) про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. Пунктом 2 частини 2 цієї статті Закону у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.
Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403-VIII передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України «Про виконавче провадження» і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною 3 статті 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
При цьому зі змісту наведеної норми частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Частиною 5 статті 24 Закону №1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 3 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Згідно з абз.1 ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Судом встановлено, що приватний виконавець Дорошкевич В.Л. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Також судом встановлено, що боржник у виконавчому провадженні ВП №61366744 - фізична особа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною відміткою в її паспорті серії НОМЕР_2 , виданому Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 20.07.2001р., копія якого міститься в матеріалах справи.
Отже, місце реєстрації проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Дорошкевич В.Л. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП №61366744 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Обґрунтовуючи правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61366744, відповідач у відзиві на позов посилався на те, що у даному випадку виконавчий документ було прийнято не за місцем реєстрації, а за місцем проживання (перебування) боржника - фізичної особи, оскільки у виконавчому написі №1995 від 14.02.2020р., виданому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., з виконання якого і було відкрито виконавче провадження №61366744, вказано місце проживання боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , крім того, у заяві стягувача про примусове виконання рішення також зазначено інформацію про місце проживання боржника, вказану у зазначеному виконавчому написі.
Однак, суд вважає безпідставними вказані доводи відповідача оскільки матеріали виконавчого провадження ВП №61366744, копії якого долучені до матеріалів справи, не місять жодних доказів на підтвердження того, що адресою проживання (перебування) боржника є саме: АДРЕСА_1 , натомість надані стягувачем разом із заявою про примусове виконання рішення і наявні у цьому виконавчому провадженні копії договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 24.02.201р. №207143-А, укладеного між ТОВ СС ЛОУН» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) про надання коштів у позику, графіку платежів і додаткових угод №1 та №7 до цього договору зазначено лише одну адресу боржника, а саме: місце реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 .
Реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за вищевказаною адресою підтверджено її паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 20.07.2001р., копія якого міститься в матеріалах справи.
При цьому позивач у позовній заяві стверджує, що ніколи не була зареєстрована та не проживала у м. Києві та Київській області.
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, зазначена третьою особою в заяві про примусове виконання рішення та у виконавчому написі нотаріуса адреса місця перебування боржника документально не підтверджена, тому таку інформацію неможливо вважати відомостями, що ідентифікують боржника.
З приводу доводів відповідача, що Закон України №1404-VIII не покладає на нього обов`язок перевіряти до відкриття виконавчого провадження місце проживання/перебування боржника, суд зазначає про їх помилковість, оскільки відсутність в законі прямої вказівки на вчинення таких дій ніяким чином не звільняє приватного виконавця від виконання вимог закону, зокрема, приписів Закону №1404-VIII та Закону №1403-VIII, щодо прийняття ним до виконання виконавчих документи саме за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або за місцезнаходженням майна боржника в межах відповідного округу, в якому приватний виконавець здійснює діяльність.
Тим більше, як зазначалося вище, ч.5 ст.24 Закону №1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Відповідачем не надано обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження проживання боржника на території м. Києва, а також наявності у боржника майна або про отримання ним доходів на території м. Києва.
Отже, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що у своїй сукупності свідчили б про наявність визначених законом підстав для відкриття виконавчого провадження №61366744 у межах виконавчого округу м. Києва.
Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.
За таких обставин, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2020р. ВП №61366744 прийнята відповідачем з порушенням приписів ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (позивача).
Згідно з п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Таким чином, у даному випадку приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання, чого в даному випадку зроблено не було.
Вказані обставини не були перевірені та враховані відповідачем під час винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому таке рішення приватного виконавця є таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження», отже, спірна постанова підлягає скасуванню, через відкриття виконавчого провадження ВП №61366744 не за місцем виконання, а позовні вимоги - задоволенню у повному обсязі.
Також суд зауважує, що приватним виконавцем при винесенні спірної постанови не перевірено правильність ім`я боржника і, за наявності всіх інших ідентифікуючих даних (р.н.о.к.п.п. боржника та його ПІБ вказаного у кредитному договорі), невірно зазначено ім`я Перетятько у постанові про відкриття виконавчого провадження, а саме: замість вірного « ОСОБА_1 », вказано невірне « ОСОБА_1 ».
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ч.4 ст.287 КАС України - не пізніше закінчення строків розгляду справи, а саме: адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частинною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 04.05.2020 року.

Суддя О.М. Турова