Справа № 826/19316/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року м. Київ № 826/19316/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд»
доГоловного управління Державної податкової служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкової вимоги та рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецбуд» (далі - позивач, ТОВ «Спецбуд») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного Управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 08.11.2016 №2430-17 та рішення від 08.11.2016 №560 про опис майна в податкову заставу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у позивача відсутній податковий борг і самостійно визначені у податкових деклараціях податкові зобов`язання. Крім того, позивач зазначив, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Туму, на думку позивача, оскаржувані податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу порушують права та охоронювані законом інтереси позивача.

ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві позовні вимоги не визнала, у своїх письмових запереченнях просила у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки узгоджені позивачем податкові зобов`язання з податку на додану вартість та з податку на прибуток підприємств у добровільному порядку сплачені не були. Таким чином, на думку контролюючого органу, податкова вимога від 08.11.2016 №2430-17 та рішення від 08.11.2016 №560 про опис майна в податкову заставу є законними та прийнятими на підставі відповідних обставин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2016 позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

У зв`язку з виконанням позивачем вимог ухвали суду, ухвалою від 27.12.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №826/19316/16 та призначено її до судового розгляду.

На підставі розпорядження про повторний автоматизований розподіл від 11.10.2017 №6990 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2017 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №826/19316/16 та вказану справу 19.10.2017 передано на розгляд судді Добрівській Н.А., яка своєю ухвалою від 29.11.2017 прийняла справу до свого провадження та призначила до судового розгляду.

Разом з тим, 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до пункту 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач, що повідомлявся у відповідності до вимог процесуального законодавства, явку в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, заяв / клопотань до суду не направляв.

За наявності в матеріалах справи письмових позицій учасників справи, суд на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України продовжив розгляд за наявних у справі документів.

Однак, оцінивши наведені у позові обставини та надані на їх підтвердження документи, суд дійшов висновку щодо необхідності витребування від сторін додаткових доказів у справі і своєю ухвалою від 27.01.2020 витребував у ТОВ «Спецбуд» належним чином завірені копії платіжних доручень і виписок з банку на підтвердження сплати узгоджених зобов`язань за спірний період, а також від ДПІ в Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві належним чином завірені копії: картки платника, акта від 28.08.2014 №6506/10-26-51-15-01-11 (з доказами направлення ТОВ «Спецбуд»), податкового повідомлення-рішення № від 02.10.2014 з розрахунком (в разі наявності).

На виконання вимог ухвали суду від 27.01.2020 ГУ ДФС у м. Києві 28.02.2020 надала витребувані судом документи з доказом направлення їх копії на адресу позивача.

У зв`язку з ненаданням позивачем на вимогу суду витребуваних доказів, а також необхідністю витребування від контролюючого органу додаткових документів, судом 16.03.2020 повторно витребувані у сторін додаткові докази. Також вказаною ухвалою замінено первісного відповідача - Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві, у зв`язку з внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про припинення структурного підрозділу (дата запису: 10.09.2019; номер запису: 2019487, стан суб`єкта: припинено) на - Головне управління ДФС у місті Києві.

15.04.2020 від Головного управління Державної податкової служби у місті Києві надійшли витребувані судом документи.

Позивачем вимог ухвал від 27.01.2020 та від 15.04.2020 не виконав, витребувані судом належним чином завірені копії платіжних доручень і виписок з банку на підтвердження сплати узгоджених зобов`язань за спірний період - не надав.

Оскільки на день розгляду справи Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві перебуває в стані припинення (запис від 01.08.2019) у зв`язку з реорганізацією податкового органу на підставі Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби», суд, з урахуванням змісту позовних вимог та доводів, наведених на їх обґрунтування, прийшов до висновку про необхідність здійснення на підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України заміни первісного відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві на його процесуального правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (надалі - ГУ ДПС України).

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку уточнюючого розрахунку ТОВ «Спецбуд» до декларації з ПДВ № від 25.06.2014, за результатами якої складено акт від 28.08.2014 за №6506/10-26-51-15-01-11.

В ході вказаної перевірки показників уточнюючого розрахунку до декларації виявлено арифметико-логічні помилки та встановлено порушення платником вимог пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 60717,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 02.10.2014 №, яке було направлено на адресу позивача та отримано останнім 11.10.2014, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

08.11.2016 ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві було сформовано податкову вимогу №2430-17 від 08.11.2016, згідно якої станом на 07.11.2016 сума боргу ТОВ «Спецбуд» з податку на прибуток приватних підприємств складає 2945,35 грн, а з податку на додану вартість - 929199,87 грн. Всього, згідно оскаржуваної вимоги, заборгованість становить 932144,75 грн. Вказану вимогу отримано позивачем 25.11.2016 згідно рекомендованого повідомлення про вручення.

Також відповідно до статті 89 Податкового кодексу України було прийнято рішення №560 від 08.11.2016 про опис майна у податкову заставу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

У відповідності до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 ст.16 цього Кодексу встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пункт 58.2 статті 58 вказаного Кодексу).

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 зазначеного Кодексу контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно пунктів 59.1, 59.3 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Отже, податкова вимога направляється платнику податків у разі декларування ним суми податкових зобов`язань без їх сплати у встановлений строк, а також в разі отримання платником податків податкового повідомлення-рішення і несплати вказаної в ньому суми грошових коштів у встановлений строк.

Дані інтегрованих карток платника податків - ТОВ «Спецбуд» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів та з податку на прибуток приватних підприємств за спірний період свідчать про наявність станом на час прийняття контролюючим органом спірної податкової вимоги боргу позивача (недоїмки):

- з податку на додану вартість у розмірі 929199,40 грн, що утворилась у зв`язку з несплатою зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями № від 25.06.2014, № від 02.10.2014 та самостійно визначених платником зобов`язань у податкових деклараціях;

- з податку на прибуток у розмірі 2 945,35 грн, що утворилась у зв`язку з несплатою зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням № від 29.07.2016.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 цієї статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податкові повідомлення-рішення позивачем ані в адміністративному, ані в судовому порядку не оскаржувались і в силу податкового законодавства є узгодженими.

Доказів сплати суми боргу як до винесення контролюючим органом оскаржуваної податкової вимоги позивач суду не надав.

При цьому узгодженість податкових зобов`язань, що визначені у податковій вимозі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 88.1 статті 88 Податкового кодексу України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Судом встановлено, що у зв`язку з наявністю податкового боргу, податковим керуючим здійснено опис майна відповідача, який оформлений актом опису майна від 08.11.2014, у результаті чого позивач зареєстрував податкову заставу на майно відповідача у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на підтвердження чого в матеріалах справи наявний витяг.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (підпункт 14.1.155, пункт 88.1 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Якщо майно платника податків є неподільним і його балансова вартість більша від суми податкового боргу, таке майно підлягає опису у податкову заставу у повному обсязі (пункт 89.6 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Наявними у справі доказами підтверджено існування податкового боргу позивача, тому з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків контролюючим органом правомірно винесено рішення про опис майна у податкову заставу.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5-11, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд» відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська