Справа № 120/2634/19-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2634/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бошкова Ю.М.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

05 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року (ухвалене 17.01.2020 у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ліла-Трейд" до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліла-Трейд" звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Вінницької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.01.2020 позов задоволено. Крім того, рішенням суду від 08.01.2020 для вирішення питання про стягнення судових витрат на правову допомогу призначено судове засідання та встановлено представнику позивача строк для подання до суду доказів щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу, а відповідачу для подання відзиву з даного питання.

17.01.2020 Вінницьким окружним адміністративним судом ухвалено додаткове судове рішення яким стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Подільської митниці Держмитслужби на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ліла-Трейд" понесені витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Не погоджуючись із вказаним додатковим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.01.2020 та ухвалити нове про відмову у стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що вартість заявлених позивачем витрат на правову допомогу не є співмірною зі складністю даної справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2020, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

Отже, до правової допомоги належать й консультації та роз'яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначає, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За змістом постанови Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №821/1594/17 необхідно встановлювати факт надання правничої допомоги саме у даній справі. Також суд зазначає про можливість доведення понесення особою витрат на правничу допомогу відображенням адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року №481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218.

Частиною 5 та 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано до суду договір про надання правової допомоги від 12.08.2019 №б/н, Акт прийому-передачі наданих послуг від 10.01.2020, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, квитанцію до договору про надання правової допомоги від 12.08.2019, копію книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність Балтака Д.О.

Предметом договору про надання правової допомоги від 12.08.2019 №б/н є надання Балтаком Дмитром Олеговичем ("Адвокат") правової допомоги на умовах, передбачених цим договором ТОВ "Ліла-Трейд".

Пунктом 4.2 договору визначено, що розмір гонорару зазначається в акті прийому-передачі наданих послуг.

10.01.2020 позивачем сплачено 10000 грн в якості гонорару відповідно до договору від 12.08.2019, про що свідчить квитанція до договору про надання правової допомоги, а також запис у книзі обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність Балтака Д.О.

Розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, містить детальний опис наданих адвокатом послуг, кількість витраченого ним часу та розрахунок вартості таких послуг. Так, надані послуги складаються із: попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин, підготовки адміністративного позову, вивчення та правовий аналіз змісту відзиву на позовну заяву, прийняття участі у судовому засіданні, опрацювання судової практики Верховного Суду із даного питання, підготовки відповіді на відзив на позовну заяву.

Заперечуючи проти стягнення витрат на правничу професійну допомогу відповідач стверджує, що сума заявлених позивачем витрат значно завищена, оскільки не є співмірною зі складністю даної справи, справи даної категорії є типовими, нормативна база, що регулює вказане питання фактично зосереджена в одному розділі Митного кодексу України, судова практика вищих судів є сталою.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив вказані доводи відповідача, адже справи даної категорії не є типовими. До того ж, предметом позову є десять рішень про коригування митної вартості товарів і підстави їх прийняття в усіх випадках не є повністю однаковими.

Апеляційний суд зважає не доводи відповідача про застосування до спірних правовідносин лише одного розділу Митного кодексу України при обґрунтуванні позовної заяви та сталість судової практики. Разом з цим, дана обставина безумовно не свідчить про неспівмірність заявлених позивачем витрат на правову допомогу. Колегія суддів звертає увагу на необхідності враховувати відмінності фактичних обставин у кожному випадку коригування митним органом заявленої митної вартості товару, відтак, і проведення відповідної роботи з обґрунтування правової позиції щодо протиправності окремо кожного спірного рішення про коригування митної вартості товару.

Оскільки заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн належним чином підтверджені, а відповідач не довів неспівмірності витрат, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив додаткове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку щодо ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача, понесених позивачем витрат на правову допомогу, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.