Справа № 200/13400/19-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 р. Справа№200/13400/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкарьової І.В.,

при секретарі судового засідання Заїченко Я.В.,

за участю представника позивача Боброва С.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Шабельківської селищної ради про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шабельківської селищної ради про визнання протиправним рішення від 06 вересня 2019 року № 31/VII-1 про відмову в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам, зобов`язання розглянути питання про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 2.0000 га.

Доводи адміністративного позову обґрунтовують тим, що, приймаючи рішення про відмову в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам, відповідач, як вважає позивач, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, встановлений нормами чинного законодавства.

Враховуючи наведене, просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 09 рудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, протягом розумного строку, але не більше шестидесяти днів із дня відкриття провадження у справі, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду 16 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 квітня 2020 року на 11 год. 30 хв.

14 квітня 2020 року розгляд справи №200/13400/19-а відкладено з 14 квітня 2020 р. на 23 квітня 2020 р. о 11:30 год., у зв`язку з неявкою представника відповідача у судове засідання.

Представник позивача у судове засідання з`явився.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив та заяву про розгляд без його участі не надав.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

02 серпня 2019 року позивачка звернулась заявою до Шабельківської селищної ради з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Згідно витягу з рішення Шабельківської селищної ради від 06 вересня 2019 року № 31/VII-1, позивачу відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з тим, що рішенням Шабельківської селищної ради у 2008 році на данні земельні ділянки надані дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення та надання земельних ділянок у власність.

Позивач просить визнати протиправним зазначене рішення та зобов`язати розглянути питання про надання дозволу на розробку проектів землеустрою.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, суд встанови наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частини 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що вказаний перелік є вичерпний та закріплений в частині 7 статті 118 ЗК України.

Передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (стаття 123 ЗК України ).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Водночас згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у статті 126 ЗК України.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 ЗК України.

За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

При цьому частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушуються права позивача.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, тобто у іншої особи вже виникло право на користування чи власність на земельну ділянку. При цьому захист прав позивача має бути нерозривно пов`язаним з таким фактом, що у особи існує правовий інтерес як власника або як користувача на цю земельну ділянку.

Отже, вирішуючи публічно-правовий спір, суд повинен встановити, в чому полягає порушення прав позивача бездіяльністю відповідача.

Виходячи з приписів статей 116, 118 ЗК України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

В даному випадку (позивач) має рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку.

Тому у відповідача не має підстав вважати приорітетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відтак - і порушеного права позивача.

Враховую вищезазначене, оскаржуване рішення відповідача підлягає скасуванню, позовні вимоги частині визнання протиправним рішення від 06.09.2019 року № 31/VII-1 про відмову в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція Верхового суду висловлена у постанові від 27 березня 2018 року (справа №463/3375/15-а).

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Разом з тим, суд зазначає, що рішення відповідача рішення від 06 вересня 2019 року № 31/VII-1 вирішувало питання щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам не тільки у відношенні позивача, а отже, суд вважає що є необхідним визнати протиправним та скасувати рішення Шабельківської селищної ради від 06 вересня 2019 року № 31/VII-1 «Про відмову в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам» в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам та зобов`язати Шабельківську селищну раду розглянути питання про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особистого селянського господарства ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 2.0000 га.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. згідно квитанції від 18 листопада 2019 року № 88.

Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, в частині скасування спірної вимоги, судовий збір у сумі 384,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126-128, 130, 133-135, 138-140, 143, 150- 154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача Шабельківської селищної ради про визнання протиправним рішення від 06.09.2019 року № 31/VII-1 про відмову в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам, у зв`язку з тим, що рішенням Шабельківської селищної ради в 2008 році на данні земельні ділянки , були надані дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення та надання земельних ділянок у власність ОСОБА_1 (іден. Номер НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 2.0000га.; зобов`язання відповідача розглянути питання про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особистого селянського господарства позивачу за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 2.0000 га., - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шабельківської селищної ради від 06 вересня 2019 року № 31/VII-1 «Про відмову в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам» в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам.

Зобов`язати Шабельківську селищну раду розглянути питання про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особистого селянського господарства ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 2.0000 га.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Шабельківської селищної ради за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 384,20 грн.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 23 квітня 2020 року.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 04 травня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень внесених до КАС України згідно з Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)».

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя І.В. Шинкарьова