Справа № 192/1961/18(2-а/192/40/20)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 192/1961/18(2-а/192/40/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції національної поліції України
на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2020р. у справі №192/1961/18 (2-а/192/40/20)
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Черновола Євгена Васильовича скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

13.10.2018р. ОСОБА_1 звернувся за допомогою поштового зв`язку /а.с. 12/ до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Черновола Є.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі /а.с. 1-2/.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2019р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №192/1961/18 (2-а/192/40/20) та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін /а.с. 12/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що 02.10.2018р. відносно нього було складено постанову серії БР №428435, якою його за вчинене правопорушення було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 680 грн., але позивач вважає, цю постанову необґрунтованою, оскільки постанова винесена відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, а саме відповідачем в постанові зазначено, « 02.10.2018р. о 07:05 год. в смт. Солоне на вул. Радянська, 202, водій ОСОБА_1 керував мікроавтобусом Мерседес, держаний номером НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів у якому кількість місць для сидіння з місцем водія становить 18 місць, що перевищує кількості зазначеної в свідоцтві про реєстрацію ТЗ, також мав технічні несправності, а саме тріщину на вітровому склі в зоні роботи склоочисників», але обставини в постанові не відповідають дійсності, а саме інспектор звинувативши позивача у тому, що він керував транспортним засобом з більшою кількістю пасажирів, а ніж зазначено в технічних характеристиках транспортного засобу, але звіряти кількість людей з зазначеною в технічному паспорті кількістю інспектор не став та вказав про те, що транспортний засіб має технічну несправність, а саме на лобовому склі мається тріщина, склав постанову, вважає такі звинувачення бездоказовими та необгрунованими, тому позивач просив суд визнати протиправною постанову відповідача БР №428435 від 02.10.2018р. про адміністративне правопорушення, на підставі відсутності складу адміністративного правопорушення, а провадження по справі закрити.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2020р. у справі №192/1961/18 (2-а/192/40/20) адміністративний позов задоволено, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №428435 від 02.10.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 ; справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП закрито (суддя Стрельникова О.О.) /а.с. 36-37/.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав апеляційну скаргу /а.с. 40-46/, у якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 27.02.2020р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Матеріали адміністративної справи №192/1961/18(2-а/192/40/20), разом з вищезазначеною апеляційною скаргою надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 07.04.2020р. /а.с. 51/.

Разом з апеляційною скаргою заявником було заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2020р. у справі №192/1961/18 (2-а/192/40/20).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.04.2020р. у справі №192/1961/18 (2-а/192/40/20) поновлено Департаменту патрульної поліції Національної поліції України строк апеляційного оскарження рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2020р. у справі №192/1961/18 (2-а/192/40/20), відкрито апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою /а.с. 54/ та ухвалою від 09.04.2020р. справу №192/1961/18 (2-а/192/40/20) призначено до апеляційного розгляду у письмовому провадженні на 28.04.2020р. /а.с. 55/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено учасників справи у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки / а.с. 56-58/.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що 02.10.2018р. інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Черноволом Є.В.- відповідачем у справі, було складено постанову серії БР №428435 про адміністративне правопорушення /а.с. 3/, відповідно до якої 02.10.2018р. о 07:05 год. в смт. Солоне на вул. Радянська, 202, водій ОСОБА_1 керував мікроавтобусом Мерседес, державний номером НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, у якому кількість місць для сидіння з місцем водія становить 18 місць, що перевищує кількість місць, зазначену в свідоцтві про реєстрацію ТЗ, також ТЗ мав технічні несправності, а саме тріщину на вітровому склі в зоні роботи склоочисників, чим порушено, п.31.4.7 «в», 31.3 «а» ПДР України та п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП, і за вчинення цього правопорушення цією постановою застосовано штраф у розмірі 680 грн., відповідно до матеріалів справи саме ця постанова відповідача є предметом оскарження у даній адміністративній справі.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України (далі - Правила), нормами Кодексу адміністративного судочинства України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Статтями 8, 18, 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Частиною 1 ст. 35 вищевказаного Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (частина 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 цього ж Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до пп. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпункт 2.4 зазначених Правил встановлює, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1.

Отже аналіз вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у справі, дає можливість зробити висновок про те, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, серед іншого, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, при цьому поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, а водій, що на вимогу працівника поліції повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1. Правил.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність; адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків ( стаття 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

А відповідно до ст. 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення. у справах про протиправність таких рішень, покладено саме на суб`єкт владних повноважень.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції встановлено, що відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, не було надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження порушення позивачем у справі вимог п.31.4.7 «в», 31.3 «а» ПДР України та п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та правомірності прийняття ним постанови серії БР №428435 від 02.10.2018р., яка є предметом оскарження у даній справі.

Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, та враховуючи положення ст. 62 Конституції України, ст. 280, 251 КУпАП, ст. 77 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог та постановив правильне рішення про визнання протиправною та скасування постанови відповідача серії БР №428435 від 02.10.2018р., та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, і оскільки під час апеляційного розгляду даної справи будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, рішення суду першої інстанції від 27.02.2020р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2020р. у справі №192/1961/18 (2-а/192/40/20) - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено - 28.04.2020р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко