Справа № 460/1910/20
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

05 травня 2020 року м. Рівне №460/1910/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглядаючи в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Рівненського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, та вирішуючи питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач 1) та ОСОБА_2 (далі іменується - позивач 2) до Рівненського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною відмову відповідача у внесенні змін до актових записів про народження ОСОБА_1 №8 від 13.06.1950 та про шлюб №7 від 11.08.1974 та зобов`язати відповідача внести зміни до актових записів:

про народження ОСОБА_1 №8 від 13.06.1950, складеного у виконкомі Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області на ОСОБА_1 , а саме змінити прізвище дитини та батька з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », прізвище матері з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 »;

про шлюб №7 від 11.08.1974, складеного у виконкомі Будищенської сільської ради Лисянського району Черкаської області на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме змінити прізвище нареченого до та після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », прізвище нареченої після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ».

Ухвалою суду від 13.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30 квітня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали позовної заяви та поданого відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

За приписами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Справою адміністративної юрисдикції в розумінні частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, з наведеного вбачається, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб`єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян і юридичних осіб за допомогою процесуального закону. Однією з визначальних особливостей Кодексу адміністративного судочинства України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб`єкт владних повноважень.

При цьому, юрисдикція адміністративних судів поширюється не на всі публічно-правові спори, а лише на ті спори, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і для яких законом не встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин. Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії, дії чи бездіяльність.

Приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту позову, даний спір стосується майнових прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: неможливість реалізувати їх цивільні права у зв`язку із наявними розбіжностями щодо написання їх прізвища у актовому записі про народження позивача, а саме його прізвища та прізвища його батьків, та у актовому записі про шлюб позивачів, а саме їх прізвища.

Так, звертаючись до суду з позовом позивачі не оскаржують протиправність рішення (дії чи бездіяльність) відповідача щодо внесення/невнесення змін до актових записів, зокрема щодо прізвища « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 », а також не ставлять вимог про зобов`язання відповідача здійснити певні дії через їх неправомірність, а просить внести фактично виправлення до спірних, на їх думку, актових записів у зв`язку із існуючими у них розбіжностями. Спірні правовідносини пов`язані із відмовою відповідача внести зміни до актових записів через відсутність достатніх відповідних первинних документів.

Так, спірне питання стосується не самої процедури прийняття рішення (в даному випадку відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану), тобто наявності чи відсутності підстав для такого прийняття рішення, повноважень, правомірності дотримання порядку розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення, а визначення родового прізвища позивача, оскільки родові документи батьків заявника містять прізвище « ОСОБА_1 », в актовому записі позивача його прізвище зазначено « ОСОБА_1 », в актовому записі про шлюб позивачів - « ОСОБА_1 ».

Разом з тим, суд зазначає, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, шлюб (частина друга статті 49 Цивільного кодексу України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 (далі - Правила).

Згідно із пунктом 1.1 розділу І Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 Цивільного кодексу України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Суд також зазначає, що у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану, суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт правильності прізвища особи у відповідному актовому записі.

Позивачі звернулися до суду для захисту, як зазначено у позовній заяві, цивільних прав, а не для оскарження протиправної відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актових записів цивільного стану щодо неї. У позовній заяві відсутні передбачені частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України доводи щодо неправомірності вказаної відмови відповідача.

Тому, об`єктом перевірки судом у цій справі є не дотримання відповідачем процедури розгляду звернення позивача про внесення змін до вказаних у позові актових записів й оцінка правомірності дій відповідача щодо відмови у задоволенні звернення позивачів, а встановлення обставин правильності родового прізвища.

Без встановлення вищезазначених юридичних фактів неможливо внести до актового запису про народження ОСОБА_1 №8 від 13.06.1950, складеного у виконкомі Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області на ОСОБА_1 , зміни, а саме прізвище дитини та батька з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », прізвище матері з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 », та до актового запису про шлюб №7 від 11.08.1974, складеного у виконкомі Будищенської сільської ради Лисянського району Черкаської області на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме змінити прізвище нареченого до та після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », прізвище нареченої після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ».

Враховуючи наведене, суд вважає, що у сторін не існує публічно-правового спору стосовно внесення змін до актових записів про народження та про шлюб в частині відомостей про прізвище. Так, розглядуваний спір має за мету захист приватного цивільного права, що виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд вважає за необхідне зазначити, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Отже, суд вважає, що суд за правилами цивільного судочинства повинен встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, факт родового прізвища, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про внесення змін до актового запису про дату народження особи, і в подальшому про шлюб.

Наведені вище висновки суду узгоджуються із практикою Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі №425/2737/17 (провадження №14-408цс18), Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №810/2732/18, Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17,від 06 лютого 2020 року у справі №820/11854/15.

Таким чином, зазначаючи у позові про відмову відповідачем у внесенні змін до актового запису, позивачі мають намір вирішити питання про внесення змін щодо виправлення в актових записах відомостей про прізвище батьків, тобто в основу даного спору по суті покладено невирішені відносини щодо реалізації позивачами своїх цивільних прав немайнового характеру.

Згідно із частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне роз`яснити, що для вирішення спору позивачу необхідно звернутись до місцевого загального суду за правилами підсудності, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 238, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження в адміністративній справі №460/1910/20 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Рівненського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що відповідно до частини другої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

02.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України доповнено пунктом 3, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повну ухвалу суду складено 05 травня 2020 року

Суддя Недашківська К.М.