Справа № 240/12496/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/12496/19

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови їй у призначенні пенсії за віком згідно з ст. 37 Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити їй пенсію за віком згідно з ст. 37 Закону України «Про державну службу» з моменту звернення за її призначенням - з 16.08.2019.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 16.08.2019 вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви серед інших документів позивачем також було додано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 16.08.2019 №01-46/1087 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії) від 16.08.2019 №01-46/1086, видані Чуднівською районною державною адміністрацією Житомирської області - державним органом, в якому позивач працювала на момент звернення за призначенням пенсії. Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 15 серпня 2019 року призначило їй пенсію відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій страхування» та відмовило у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з тим, що надані довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 16.08.2019 №01-46/1086 та 16.08.2019 №01-46/1087 видані неуповноважним органом, оскільки відповідно до пункту 6 Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їх посад, затвердженого наказом Мінсоцполітики України від 10.05.2017 №750, такі довідки повинні видаватись структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної державних адміністрацій.

Позивач вважає відмову у призначенні їй пенсії за віком згідно з ст. 37 Закону України «Про державну службу» протиправною, а тому вона звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою від 27 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/12496/19 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Крім того, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі 28 грудня 2019 року було надіслано на адресу місцезнаходження Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулось на адресу суду, ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав 02 січня 2020 року (а.с.36).

15 січня 2020 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Таку позицію відповідач аргументував тим, що відповідно до п. 6 Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 10 травня 2017 року №750 (далі - Порядок №750), у випадку, якщо особа працювала на посаді державної служби після 01 травня 2016 року в державному органі, який ліквідовано без правонаступника, або в органі, який на час призначення особі пенсії відсутній чи в якому на час призначення пенсії відсутні посади державної служби, довідка для призначення пенсії видається органами, передбаченими абзацами другим - четвертим пункту 3 цього Порядку, а саме структурними підрозділами з питань підрозділом з питань соціального захисту населення. Оскільки починаючи з 25 листопада 2017 року у зв`язку з набранням чинності Законом України від 09.11.2017 №2190-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проходження державної служби» посада першого заступника голови місцевої державної адміністрації, яку займала ОСОБА_1 , не відноситься до посад державної служби, то видані Чуднівською районною державною адміністрацією Житомирської області довідки про складові заробітної плати позивача для призначення пенсії державного службовця від 16.08.2019 №01-46/1086 та 16.08.2019 №01-46/1087 не відповідають вимогам п. 6 Порядку №750. Саме у зв`язку з невідповідністю виданих Чуднівською районною державною адміністрацією довідок про складові заробітної плати позивача для призначення пенсії державного службовця від 16.08.2019 №01-46/1086 та 16.08.2019 №01-46/1087 вимогам п. 6 Порядку №750 та неможливістю їх врахування при призначенні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до норм Закону України «Про державну службу» (а.с.41-44).

03 лютого 2020 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив на позовну заяву, в якій позивач, посилаючись на лист-роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 22.01.2020 №873/0/290-20/45 надісланий Управлінню праці та соціального захисту населення Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області, зазначила, що відмовляючи їй у призначенні пенсії відповідно до норм Закону України «Про державну службу» відповідач не врахував положення п. 7 Порядку №750, яким передбачено, що у разі відсутності або перейменування в державному органі посади державної служби, що була останньою, яку особа займала на державній службі після 01 травня 2016 року, її посада визначається цим органом згідно з додатком 1 до цього Порядку або за відповідною групою оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу, а довідка для призначення пенсії видається державним органом, в якому працювала особа, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 622 (а.с.47-48).

Відповідно до норм ст.ст. 257, 263 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З наявної у матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 судом встановлено, що в період з 15.03.2013 по 29.11.2019 позивач працювала в Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області, зокрема: в період з 15.03.2013 по 09.06.2015 вона займала посаду заступника голови райдержадміністрації - керівника апарату, в період з 10.06.2015 по 21.03.2016 - посаду заступника голови Чуднівської районної державної адміністрації, а в період з 22.03.2016 по 29.11.2019 - посаду першого заступника голови Чуднівської районної державної адміністрації (а.с.25-33). Крім того, в трудовій книжці ОСОБА_1 міститься запис №40 від 24.01.2018 згідно з яким, позивач із вказаної дати виконувала повноваження першого заступника голови Чуднівської районної державної адміністрації без поширення на неї дії Закону України «Про державну службу» (а.с.33 зворотній бік).

Відповідно до довідки Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області від 16.08.2019 №01-46/1092 стаж державної служби ОСОБА_1 на посадах передбачених статтею 25 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» станом на 16 серпня 2019 року становить 10 років 08 місяців 14 днів (а.с.16).

З огляду на зазначене, з метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення, ОСОБА_1 16 серпня 2019 року звернула до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.15).

До заяви про призначення пенсії позивачем серед інших документів також було додано довідку від 16.08.2019 №01-46/1087 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідку від 16.08.2019 №01-46/1086 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії), видані Чуднівською районною державною адміністрацією Житомирської області (а.с.17-18).

Розглянувши подану позивачем заяву та додані до неї документи Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 15.08.2019 призначило ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій страхування», натомість у призначенні пенсії за відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» позивачу було відмовлено, про що її повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 15.11.2019 №219 (а.с.19-22).

Зі змісту вищезазначеного листа від 15.11.2019 №219 вбачається, що підставою для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до норм Закону України «Про державну службу» стала неможливість врахування при призначенні пенсії довідки від 16.08.2019 №01-46/1087 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідки від 16.08.2019 №01-46/1086 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії) через їх невідповідність вимогам пункту 6 Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їх посад, затвердженого наказом Мінсоцполітики України від 10.05.2017 №750 (а.с.21).

Не погодившись із такою відмовою відповідача, позивач звернулась до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII), пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратив чинність Закон України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, законодавець також визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Так, пунктом 10 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Натомість, пунктом 12 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, пунктами 10 та 12 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII встановлено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії після 01.05.2016 відповідно до норм статті 37 Закону №3723-ХІІ є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10 та 12 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, затверджено Порядок призначення пенсій пенсій деяким категоріям (далі - Порядок №622).

Пунктом 2 Порядку №622 визначено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. N 889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII "Про державну службу" мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу":

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Порядку №622 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону № 3723-XII, мають:

- чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.;

- жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 3-1 Порядку №622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону № 3723-XII, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу", мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку Пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктом 5 Порядку № 622 визначено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Під час розгляду справи судом було безспірно встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що останньою посадою, яку ОСОБА_1 займала на державній службі була посада першого заступника голови Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області, на якій вона перебувала до 24.01.2018 (а.с.32-33).

В подальшому, у зв`язку з набранням чинності Законом України від 09.11.2017 №2190-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проходження державної служби» посада першого заступника голови місцевої державної адміністрації була виключена зі списку посад, які відноситься до посад державної служби, а тому в період з 24.01.2018 по 29.11.2019 ОСОБА_1 виконувала повноваження першого заступника голови Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області без поширення на неї дії Закону України «Про державну службу», що підтверджується записом №40 від 24.01.2018 у її трудовій книжці (а.с.33 зворотній бік).

Вказане свідчить на користь висновку про те, що на момент звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначенні їй пенсії на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», в Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області була відсутня посада державної служби відповідна останній посаді, яку позивач займала на державній службі перед зверненням за призначенням пенсії.

Згідно з пунктом 6 Порядку №622 у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 року №750, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 року за №766/30634 (далі - Порядок № 750).

Пунктом 1 Порядку №750 визначено, що цей Порядок розроблено відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" та на виконання пункту 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" .

Згідно пункту 2 Порядку № 750, довідка про заробітну плату для призначення пенсії (далі - довідка для призначення пенсії) відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" видається особам, які мають право на призначення пенсії згідно з пунктом 3 Порядку № 622.

Пунктом 3 Порядку №750 передбачено, що разі ліквідації державного органу без правонаступника або якщо останнє місце роботи особи на посаді державної служби було в органі, який на час призначення особі пенсії відсутній чи у якому на час призначення пенсії перейменовані (відсутні) посади, у тому числі відсутні відповідні посади державної служби, довідки для призначення пенсії видають:

- Міністерство соціальної політики України - особам, у яких останнє місце роботи на посаді державної служби було в державних органах, юрисдикція яких поширювалася на всю територію України (крім Національного банку України);

- Національний банк України - особам, у яких останнє місце роботи на посаді державної служби було в установах, філіях та представництвах Національного банку України;

- структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі утворення) рад - особам, у яких останнє місце роботи на посаді державної служби було у відповідних державних органах, юрисдикція яких поширювалася на територію однієї або кількох областей, м. Києва або м. Севастополя, одного або кількох районів, міст обласного значення, та органах місцевого самоврядування.

Водночас, приписами п. 7 Порядку № 750 визначено, що У разі відсутності або перейменування (відсутності) у державному органі посади, що була останньою, яку особа займала на державній службі, її посада визначається цим органом згідно з додатком 1 до цього Порядку або за відповідною групою оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

У такому випадку, розмір заробітної плати для призначення пенсій таким особам визначається відповідно до підпунктів 1 - 5 пункту 4 цього Порядку.

Натомість, у разі відсутності або перейменування в державному органі посади державної служби, що була останньою, яку особа займала на державній службі після 01 травня 2016 року, її посада визначається цим органом згідно з додатком 1 до цього Порядку або за відповідною групою оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу. При цьому, довідка для призначення пенсії видається державним органом, в якому працювала особа, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 622 (абзаци 3, 4 п.7 Порядку №750).

В ході судового розгляду було безспірно встановлено, що після 01 травня 2016 року останньою посадою, яку ОСОБА_1 займала на державній службі була посада першого заступника голови Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області. Однак, на момент звернення позивача за призначення пенсії, вказана посада державної служби - перший заступник голови Чуднівської районної державної адміністрації була відсутня в Чуднівській районній державній адміністрації, оскільки у зв`язку з набранням чинності Законом України від 09.11.2017 №2190-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проходження державної служби» посада першого заступника голови місцевої державної адміністрації виключена зі списку посад, які відноситься до посад державної служби.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що в даному випадку до спірних правовідносин в частині, яка стосується визначення органу, уповноваженого на видачу ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії, підлягають застосуванню саме положення абзаців 3, 4 пункту 7 Порядку №750, згідно з якими така довідка видається державним органом, в якому працювала особа.

Матеріалами справи підтверджено, що до заяви про призначення пенсії позивачем було додано довідку від 16.08.2019 №01-46/1087 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідку від 16.08.2019 №01-46/1086 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії), видані Чуднівською районною державною адміністрацією Житомирської області - державним органом, в якому працювала позивач.

З приводу зазначеної відповідачем підстави для відмови позивачу у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», яка полягала в тому, що видані Чуднівською районною державною адміністрацією довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії від 16.08.2019 №01-46/1087 та від 16.08.2019 №01-46/1086 не відповідають вимогам пункту 6 Порядку №750, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 Порядку №750 передбачено, що у випадку, якщо особа працювала на посаді державної служби після 01 травня 2016 року в державному органі, який ліквідовано без правонаступника, або в органі, який на час призначення особі пенсії відсутній чи в якому на час призначення пенсії відсутні посади державної служби, довідка для призначення пенсії видається органами, передбаченими абзацами другим - четвертим пункту 3 цього Порядку, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 622.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що визначений у ній порядок видачі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» застосовується за наявності однієї із вказаних умов:

- у випадку, якщо особа працювала на посаді державної служби після 01 травня 2016 року в державному органі, який ліквідовано без правонаступника;

- у випадку, якщо особа працювала на посаді державної служби після 01 травня 2016 року в державному органі, який на час призначення особі пенсії відсутній;

- у випадку, якщо особа працювала на посаді державної служби після 01 травня 2016 року в державному органі, в якому на час призначення пенсії відсутні посади державної служби.

Матеріалами справи підтверджується, що після 01 травня 2016 року ОСОБА_1 працювала на державній службі на посаді першого заступника голови Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області. При цьому, станом на час звернення позивача за призначенням пенсії державний орган, в якому вона працювала - Чуднівська районна державна адміністрація Житомирської області не припинив свого існування та не був ліквідований без правонаступника, більш того, в його штаті були наявні посади, що належали до посад державної служби.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що норми п. 6 Порядку № 622 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а доводи відповідача щодо невідповідності вимогам пункту 6 Порядку №750 наданих позивачем довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 16.08.2019 №01-46/1087 та від 16.08.2019 №01-46/1086, виданих Чуднівською районною державною адміністрацією, є безпідставними та відхиляються судом.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд зазначає, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 16.08.2019 №01-46/1087 та 16.08.2019 №01-46/1086, видані Чуднівською районною державною адміністрацією Житомирської області, відповідають вимогам діючого Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 року №750, а тому відмовляючи позивачу у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» через невідповідність поданих нею довідок вимогам Порядку №750, відповідач діяв всупереч вимогам чинного законодавства.

В контексті зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимог про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно з ст. 37 Закону України «Про державну службу» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити позивачу пенсію за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу», суд зазначає, що під час розгляду даної адміністративної справи судом досліджувалась відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні ОСОБА_1 призначенні пенсії за віком згідно з ст. 37 Закону України «Про державну службу», яка була мотивована невідповідністю поданих нею довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця вимогам Порядку №750.

Натомість, дотримання інших необхідних умов для призначення пенсії відповідно до норм статті 37 Закону №3723-ХІІ , а саме досягнення пенсійного віку, наявність необхідного страхового стажу та відповідного стажу державної служби, не були підставами оскаржуваної відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії, а тому вони позивачем не обґрунтовувались та не досліджувались судом під час розгляду даної справи.

Суд виходить з того, що може зобов`язати відповідача вчинити конкретні, позитивні для позивача дії, лише у випадку, якщо за певних конкретних обставин справи встановить відсутність підстав для прийняття будь-якого іншого рішення, прийняття якого можливо відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих вище підстав у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

В даному випадку, питання щодо призначення особі пенсії відповідно до норм статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ належить до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Невідповідність обраного позивачем способу захисту порушеного права способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позовні вимоги в не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, а тому у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу», слід відмовити.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Зважаючи на встановлену протиправність оскаржуваних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно з ст. 37 Закону України «Про державну службу», застосовуючи механізм захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.08.2019 про призначення їй пенсії відповідно до норм статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, з урахуванням прийнятого судом рішення та встановлених обставин справи щодо відповідності вимогам Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 року №750, поданих нею довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 16.08.2019 №01-46/1087 та 16.08.2019 №01-46/1086, виданих Чуднівською районною державною адміністрацією Житомирської області.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З наявної у матеріалах справи квитанцій від 10.12.2019 вбачається, що ОСОБА_1 при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 384,20 гривень.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 257, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) у призначенні пенсії за віком відповідно до норм статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) від 16.08.2019 про призначення їй пенсії відповідно до норм статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, з урахуванням прийнятого судом рішення та встановлених обставин справи щодо відповідності вимогам Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 року №750, поданих нею довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 16.08.2019 №01-46/1087 та 16.08.2019 №01-46/1086, виданих Чуднівською районною державною адміністрацією Житомирської області.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Встановлений строк на апеляційне оскарження відповідно до п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя І.Е.Черняхович