Справа № 360/3644/19
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3644/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження військової служби (навчання), -

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" (далі - позивач, Інститут) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Військового інституту танкових військ НТУ "ХПІ" суму у розмірі 62 696, 36 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідач проходив навчання та військову службу у Військовому інституті танкових військ НТУ "ХПІ" з 17.08.2018 по 11.01.2019 року на посаді курсанта. 11 січня 2019 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Інституту і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Інституту наказом від 11.01.2019 через небажання продовжувати навчання. Відповідно до п.1 (абз.6) Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінченяя цього закладу". Отже, після розриву контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, а у позивача - право звернення до суду для захисту майнових інтересів в судовому порядку. Позивач вважає, що способом захисту та поновлення порушеного права держави є відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі, шляхом звернення до суду з позовною заявою.

Ухвалою суду від 13.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с 1,2).

Ухвалою суду від 07.11.2019 адміністративний позов Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження військової служби (навчання) залишено без розгляду (а.с. 62-64).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2020 ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року у справі № 360/3644/19 скасовано. Справу № 360/3644/19 за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження військової служби (навчання) направлено до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду (а.с.133,134).

Ухвалою суду від 22.01.2020 прийнято справу до провадження, призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.138).

Ухвалою суду від 23.03.2020 розгляд адміністративної справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.157-158).

Ухвалою суду від 13.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.171).

У судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час та місце судового розгляду його повідомлено належним чином, надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі.

Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, доказів на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові, також суду не надав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач належним чином повідомлений, однак не прибув до суду, на адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому відповідачу було надіслано повістку про виклик до суду та вручено особисто ОСОБА_1 та його батькам (а.с.142, 145, 155, 163).

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, причини неявки суду не повідомив.

Керуючись положеннями статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.

Відповідно до наказу ТВО начальника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» №139 від 17.08.2017 ОСОБА_1 зараховано на перший курс навчання до Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (а.с.12).

27.08.2018 між Військовим інститутом танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» та старшим солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів ЗС України, накази командирів та добровільно відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість (а.с.10-11).

Відповідач ознайомився з умовами контракту та прийняв на себе всі зазначені в ньому зобов`язання, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на контракті.

28.08.2018 наказом ТВО начальника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (по стройовій частині) № 201 від 27.08.2018 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 зараховано на продовольче забезпечення зі сніданку (а.с.13).

11.01.2019 ОСОБА_1 на підставі наказу начальника інституту від 11.01.2019 №1-К, протоколу вченої ради інституту від 28.11.2018 №5 та рапорту про добровільне відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням, наказом ТВО начальника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» № 8 відраховано з числа курсантів Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" через небажання продовжувати навчання, знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу інституту (а.с.14-15, 17).

Інститутом були розраховані фактичні витрати, пов`язані з триманням ОСОБА_1 у Військовому інституті танкових військ за період з дня зарахування 17.08.2018 по день виключення зі списків особового складу 11.01.2019, загальна сума яких склала 62696,36 грн., з них:

грошове забезпечення - 42417,36 грн.;

відшкодування речового майна, яке було видано але не вислужило встановленого строку - 5998,67 грн.;

витрати на проживання - 3254,27 грн;

витрати на харчування - 11026,06 грн. (а.с.19, 19 зв.бік, 20).

ОСОБА_1 зобов`язався відшкодувати витрати на утримання в Інституті під час навчання, про що свідчить його рапорт та особистий підпис на розрахунках. Також в рапорті від 01.12.2018 зазначив, що під час навчання всіма видами постачання був забезпечений в повному обсязі, окрім речового майна, яке отримав частково, оскільки відмовився отримувати його за власним бажанням (а.с.18-20).

Отримання відповідачем речового майна, а саме: куртки ВВЗ в кількості - 1; білизни натільної демісезонної - 2; білизни для холодної погоди (сорочка зимова та кальсони зимові) - 1; шапки зимової - 1; куртки флісової - 1; костюму нового зразку - 2; черевиків з в/б тип В літні - 1; тренінгів літніх - 2; кепі бойової - 1; трусів, фуфайки - 2, підтверджується підписом ОСОБА_1 в роздавальних (здавальних) відомостях № 466/1 від 03.09.2018 та № 687 від 01.11.2018 (а.с. 167, 168).

Спірним питанням у цій справі є наявність правових підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням особи під час проходження військової служби (навчання) в розмірі 62696,36 грн на підставі контракту від 27.08.2018.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі №810/2610/16 зазначив, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18).

Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З врахуванням позиції Верховного Суду, дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1995 №2232-XII (далі - Закон), відповідно до ч. 6 ст. 2 якого, зокрема, одним із видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки.

Згідно з частиною 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Як встановлено під час розгляду адміністративної справи підставою для розірвання контракту з ОСОБА_1 стало небажання останнього проходити подальше навчання в Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», що підтверджено рапортом від 05.11.2018 та витягом з протоколу № 5 засідання вченої ради від 28.11.2018 (а.с.17, 17 зв.бік).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача наявний обов`язок відшкодувати позивачу витрати пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі системи Міністерства оборони України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 затверджено Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (далі Порядок №964), який визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Пунктом 3 Порядку №964 передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних, серед іншого з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням.

Пунктами 3-4 Порядку № 964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно пункту 6 Порядку №964, витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.

На виконання пункту 3 вищевказаного нормативно-правового акту Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах.

Відповідно до п. 1 Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, старший солдат ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Як було встановлено судом, утримання відповідача у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» здійснювалось шляхом здійснення грошового та продовольчого забезпечення відповідача.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки - розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.

У ході розгляду справи судом встановлено, що згідно з довідками-розрахунками витрати на утримання відповідача складаються з грошовим забезпеченням за період по 11.01.2019 у розмірі 42417,36 грн; з продовольчим забезпеченням 11026,06 грн; витрати на проживання 3254,27 грн; витрати щодо вартості речового майна 5998,67 грн, що разом становить 62696,36 грн.

До відома відповідача було доведено необхідність відшкодування вказаних витрат, що підтверджено аркушом бесіди від 11.01.2019 (а.с.18).

01.12.2018 відповідач подав рапорт в якому зазначив, що він претензій до навчального курсу та інституту не має (а.с.18 зв.бік).

Разом з тим, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач на даний час зазначену вище суму коштів в повному обсязі не відшкодував, що є підставою для задоволення позову повністю.

Відповідно до частини 1 та 2статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідност. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Станом на час розгляду справи, відповідач не надав доказів про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу на момент розгляду справи.

За приписами статті 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження військової служби (навчання) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" (м.Харків, вул.Полтавський Шлях, 192, 61098, ) суму у розмірі 62696,36 грн (шістдесят дві тисячі шістсот дев`яносто шість гривень 36 коп.) на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя В.С. Шембелян