Справа № 300/490/20
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2020 р. справа № 300/490/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, єдиного податку з фізичних осіб та штрафних санкціях в загальному розмірі 8 810,00 гривень, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - позивач, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, орган стягнення, контролюючий орган) 02.03.2020 звернулося в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, єдиного податку з фізичних осіб та штрафних санкціях в загальному розмірі 8 810,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог частини 1 статті 67 Конституції України, статті 36, підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, не погашено в повному обсязі самостійно визначене та нараховане контролюючим органом податкове зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 8 640,00 гривень, в тому числі: за основним платежем 5 760,00 гривень і штрафної санкції в сумі 2 880,00 гривень, а також штрафної санкції з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 170,00 гривень. Вказані грошові зобов`язання є податковим боргом (узгодженим грошовим зобов`язанням) відповідача, який станом на день звернення до адміністративного суду в загальному становить 8 810,00 гривень, і несплачений відповідачем до бюджету.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом 06.03.2020, на підставі статей 260-261 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами (а.с.28-29).

На виконання ухвали суду від 06.03.2020 позивач 16.03.2020 подав на адресу суду уточнюючу позовну заяву від 12.03.2020 за №226/09-19-08-03, в якій визначив статус ОСОБА_1 , як відповідача у розгляді даної адміністративної справи без організаційно-правової форми здійснення господарської діяльності - фізичної особи-підприємця. Просив стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (надалі по тексту також - відповідач, ОСОБА_1 ) податковий борг в загальному розмірі 8 810,00 гривень (а.с.38-40).

Відповідно до частини 3 статті 171 КАС України, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 21.12.2017 припинила свою діяльність, як фізична особа-підприємець, що засвідчується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а позовні вимоги заявлені до відповідача як фізичної особи, Івано-Франківським окружним адміністративним судом 04.03.2020 направлено Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних, які містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі особи стосовно ОСОБА_1 (а.с.26, 27).

Одночасно, судом 06.03.2020 направлено відповідачу ухвалу про відкриття провадження, за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві: АДРЕСА_1 (а.с.30), яка вручена останній 12.03.2020, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення 514 (а.с.35).

Поштовим зв`язком на адресу суду, через канцелярію, 10.03.2020 надійшла відповідь Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідає відомостям позовної заяви (а.с.31).

З урахуванням вказаного ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.03.2020 вважається врученою відповідачу належним чином з 12.03.2020.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений пунктом 3 ухвали про відкриття провадження від 06.03.2020.

В силу вимог частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Необхідно відмітити, що ухвала суду вручена відповідачу до введення в дію на всій території карантину.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 в період з 2016 по 21.12.2017 (період, який перевірявся податковим органом) була зареєстрована як фізична особа-підприємець (з 21.07.2014) та перебувала на обліку в Долинській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області як платник податків і зборів, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.03.2020 (а.с.21-22, 41-42).

Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Податкового кодексу України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (надалі по тексту також - ПК України, Кодекс), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до вимог статті 36 вказаного Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 15.1 статті 15 зазначеного Кодексу визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.3 статті 8 коментованого Кодексу в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Податок на доходи фізичних осіб, який, серед іншого, є предметом стягнення за даним адміністративним позовом, відповідно до підпункту 9.1.2. пункту 9.1 статті 9 ПК України належать до загальнодержавних податків і зборів (обов`язкові платежі).

При цьому, єдиний податок, який також є предметом стягнення за вказаним позовом у відповідності до підпункту 10.1.2. пункту 10.1 статті 10 ПК України належить до місцевих податків і зборів (обов`язкові платежі).

Досліджуючи обставини про наявність у відповідача податкового зобов`язання з єдиного податку і податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, з урахуванням штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються Главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 ПК України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (пункт 291.2 статті 291 ПК України).

Відповідно до пункту 291.3 статті 291, підпункту 298.1.1. пункту 298.1 статті 298 вказаного Кодексу юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Приписами підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України встановлено, що до суб`єктів господарювання другої групи, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності відносяться, зокрема, фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1 500 000,00 гривень.

За змістом пунктів 293.1, 293.2 статті 293 згаданого Кодексу ставки єдиного податку для платників другої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (надалі по тексту також - мінімальна заробітна плата).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно із поданою 15.03.2017 відповідачем заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, з 01.04.2017 останню переведено на спрощену систему оподаткування шляхом сплати єдиного податку 2-га група (а.с.12). Відповідно до обраного виду діяльності (47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах) для фізичних осіб-підприємців платників єдиного податку для здійснюваних відповідачем вказаного виду діяльності, встановлено ставку єдиного податку у розмірі 20% до розміру мінімальної заробітної плати.

Дана обставина підтверджуються заявою відповідача про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.03.2017 (а.с.12).

В матеріалах справи наявна копія рішення Долинської міської ради Івано-Франківської області №485-14/2011 від 22.12.2011, згідно якого міською радою з 01.01.2012 встановлені фіксовані ставки єдиного податку для другої групи платників єдиного податку 20% розміру мінімальної заробітної плати (а.с.11).

Платники єдиного податку першої і другої груп відповідно до пункту 295.1 статті 295 ПК України сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", у спірний період нарахування єдиного податку, з 1 січня 2017 року визначено розмір мінімальної заробітної плати, який становив 3 200,00 гривень.

Як вже зазначено судом, згідно поданої заяви відповідача про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.03.2017 обрана ставка єдиного податку 20% до розміру мінімальної заробітної плати. Виходячи із вимог статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", розмір єдиного податку з квітня по грудень 2017 року становив 640,00 гривень (20% від 3 200,00 гривень).

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності (пункт 295.2 статті 295 ПК України).

Як свідчать матеріали справи відповідач 11.01.2018 подала до контролюючого органу декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2017 рік, де самостійно розрахувала суму єдиного податку за ІІ квартал 2017 року в розмірі 1 920,00 гривень, ІІІ квартал 2017 року - 1 920,00 гривень і IV квартал 2017 року - 1 920,00 гривень, що в загальному становить 5 760,00 гривень (а.с.8).

На час розгляду справи нарахований позивачем єдиний податок (авансових внесків) за квітень-грудень 2017 року в розмірі 5 760,00 гривень, відповідачем до бюджету не сплачений.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 статті 56 ПК України).

Разом з цим, за змістом підпункту 49.18.5. пункту 49.18. статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб-підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Як визначено пунктом 177.5. статті 177 ПК України фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України).

За приписами підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК України предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова (пункт 76.1. статті 76 ПК України).

Пунктом 76.2 статті 76 ПК України визначено, що порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно пунктів 86.2 і 86.8 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Судом встановлено, що посадовими особами Долинського управління Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області 20.12.2019 і 28.01.2020 проведено камеральну перевірку декларації про майновий стан і доходи та декларації по єдиному податку, за результатами проведення яких 20.12.2019 і 28.01.2020 складено акти №045114/09-19-50-33/ НОМЕР_1 і №000549/09-19-50-33/ НОМЕР_1 (а.с.6, 9).

На підставі коментованого акту перевірки від 20.12.2019 за №045114/09-19-50-33/ НОМЕР_1 , контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.12.2019 за №, яким застосовано до відповідача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 170,00 гривень за несвоєчасне подання відповідачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік (а.с.7).

Також на підставі акту перевірки від 28.01.2020 за №000549/09-19-50-33/ НОМЕР_1 , позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.01.2020 за №, яким за несплату відповідачем єдиного податку в розмірі 5 760,00 гривень, нараховано останній штраф у розмірі 2 880,00 гривень, що становить 50% від суми несплачених авансових внесків єдиного податку (а.с.10).

Відповідно до підпункту 20.1.19. пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Як свідчить зміст пункту 120.1 статті 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

В свою чергу, згідно пункту 122.1. статті 122 ПК України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Податкові повідомлення-рішення від 20.12.2019 за № і від 28.01.2020 за № направлені позивачем на адресу відповідача, та отримані ОСОБА_1 30.12.2019 і 04.02.2020 особисто, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення 379 і 687 (зворотній бік а.с.6, 10).

На час розгляду справи застосовані позивачем податковими повідомлення-рішеннями від 20.12.2019 за № і від 28.01.2020 за № штрафні санкції відповідачем до бюджету не сплачені і заборгованість по них в загальному становить 3 050,00 гривень.

За приписами пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1.-54.3.6. пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Оскільки, відповідачем у відповідності до вимог статті 56 ПК України не була порушена процедура адміністративного оскарження податкового зобов`язання, визначеного податковими повідомлення-рішеннями від 20.12.2019 за № і від 28.01.2020 за № суд приходить до переконання, що застосовані контролюючим органом штрафні санкції в загальному розмірі 3 050,00 гривень є узгодженими та являється податковим боргом відповідача.

Згідно вимог підпункту 59.1. статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як слідує з матеріалів справи 31.05.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 834) податкову вимогу форми "Ф" за №1698-17 від 22.05.2017, за адресою: АДРЕСА_1 , яка вручена відповідачу 01.06.2017 (а.с.13).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Отже, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання протягом установленого строку.

Податковий борг відповідача підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2017 рік, заявою про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.03.2017, актами перевірки від 20.12.2019 за №045114/09-19-50-33/ НОМЕР_1 і від 28.01.2020 за №000549/09-19-50-33/ НОМЕР_1 , податковими повідомлення-рішеннями від 20.12.2019 за № і від 28.01.2020 за №, податковою вимогою форми "Ф" за №1698-17 від 22.05.2017, довідкою про борг за платежами від 26.02.2020, витягом із облікової картки платника податків на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та єдиного податку (а.с.5, 6, 7, 8. 9, 10, 12, 13, 14-20).

Таким чином, суд приходить до висновку, що самостійно розраховане відповідачем грошове зобов`язання з єдиного податку та застосовані позивачем штрафні санкції з єдиного податку та податку на доходи фізичних осіб, які сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 8 810,00 гривень, являється податковим боргом відповідача.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено право контролюючих органів звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 ПК України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Враховуючи те, що відповідачем не сплачено грошове зобов`язання у терміни визначені ПК України, то суд зазначає підставним звернення податкового органу до суду із позовом на стягнення 8 810,00 гривень, у спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 вказаного Кодексу.

На переконання суду відповідач зобов`язаний погасити вказану суму податкового боргу. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, вказаний обов`язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як свідчать відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21.12.2017 до останнього внесено запис за номером 3004792 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch; а.с.42).

Разом з цим, вирішуючи даний спір суд враховує положення абзацу 2 підпункту 65.10.8. пункту 65.10 статті 65 ПК України, відповідно до якого державна реєстрація припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в загальній сумі 8 810,80 гривень, є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ):

в дохід місцевого бюджету податковий борг з єдиного податку в сумі 8 640,00 гривень (вісім тисяч шістсот сорок гривень нуль копійок);

в дохід державного бюджету податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 170,00 гривень (сто сімдесят гривень нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 3 розділу IV "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений, зокрема статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 43142559), вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 .

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.