Справа № 766/4974/20
Суддя: Войцеховська Я. В.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/4974/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.,

секретар судового засідання Кобець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Херсоні адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України , УПП в Херсонській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК № 2258895 від 17.03.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 України.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.03.2020 року відносно нього було складено поставу про притягнення до адміністративної відповідальності згідно якої він керував автомобілем ГАЗ 3110 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Херсоні рухався зі швидкістю 77 км/год , чим перевищив швидкість на 27 км/год чим порушив п.12.4 ПДР. На нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.. Вважає, що оскаржувана ним постанова є безпідставною , не відповідає обставинам справи, оскільки вимірювання швидкості було здійснено не в автоматичному, а ручному режимі, постанову винесено на місці вчинення правопорушення , через що він не мав не мав права скористатися свої ми правами, зокрема надавати докази, заявляти клопотання, користуватись правовою допомогою. Через не складання протоколу , він не мав можливості висловити свою незгоду, пояснення у нього не відбиралися, він не мін скористатися правовою допомогою. Крім того постанова винесена без достатніх доказів. Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду про її скасування.

Провадження по справі відкрито ухвалою суду від 24.03.2020р. та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. Вказаною ухвалою надано сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив тощо. Також залучено до участі у справі належного співвідповідача - Департамент патрульної поліції України.

Учасники справи не надавали до суду клопотань про розгляд даного позову в загальному порядку.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідачів в судове засідання за викликом суду не з`явився. На адресу суду надійшов письмовий відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою та відповідає вимогам закону. Просив відмовити в задоволенні позову. На підтвердження вчинення правопорушення надав відеофайли та фотознімок. № НВ000-0317-123415, , , НВ000-0317-123415.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

З копії постанови серії ЕАК № 2258895 від 17.03.2020 року, винесеною Інспектором Управління патрульної поліції в Херсонській області вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В оскаржуваній постанові вказується, що позивач 17.03.2020р. об 12-33 год. керував автомобілем ГАЗ 3110 реєстраційний номер НОМЕР_1 в м.Херсоні рухався зі швидкістю 77 км/год, чим перевищив швидкість на 27 км/год чим порушив п.12.4 ПДР України. В постанові зазначено, що швидкість вимірювалась приладом Трукам №ТС000721 дм5118.вт00002.

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічні норми містяться в ч.1 ст.8 ЗУ «Про Національну поліцію» .

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п.12.4 ПДР України У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За порушення даного пункту ПДР передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, згідно з частини 3, 4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про Національну поліцію"(надалі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови представником Департаменту патрульної поліції надано відео файли, які досліджені судом в порядку ст.220 КАС України. Дані файли підтверджують те, що транспортний засіб ГАЗ 3110 реєстраційний номер НОМЕР_1 в м.Херсоні рухався зі швидкістю 77 км/год . Був зупинений працівниками поліції, які представилися, роз`яснили права, повідомили про суть скоєного правопорушення, місце розгляду адміністративної справи м.Херсон вул.Миколаївське шосе,52.

З відео також вбачається, що, не оспорюючи факту руху з вказаною швидкістю, позивачем заявлено клопотання про надання йому сертифікатів які дозволяють використання приладу TruCam. Дане клопотання було задоволено та надано всі необхідні документи на підставі яких працівниками поліції використовувався зазначений прилад.

В підтвердження даного факту відповідачем до відзиву долучено свідоцтво № 22-01/18037 від 15.01.2021р. про повірку приладу TruCam №ТС000721; сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 р. № UA-MI/-2903-2012.

Можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc, крім зазначених вище сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки та повірки, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Прилад, яким здійснювалась фіксація правопорушення , що розглядається TruCam №ТС000721, входить до об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія зазначеного експертного висновку.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

З фотознімків, здійснених приладом TruCam №ТС000721 вбачається марка транспортного засобу позивача, його реєстраційний номер, швидкість руху 77 км/год, серійний номер технічного приладу, яким здійснено відеофіксацію. Дата, час, місце скоєння адміністративного правопорушення та транспортний засіб співпадають із зазначеними в постанові серії ЕАК № 2258895 від 17.03.2020 року.

Крім підтвердження факту вчинення правопорушення, досліджений судом відео файл містить повну версію процедури розгляду адміністративної справи уповноваженою особою з дотриманням прав позивача, а саме співробітник поліції представився, повідомив про суть скоєного правопорушення, роз`яснив права, надав для ознайомлення докази, відповів на всі запитання позивача.

Таким чином твердження позивача про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності без належної підготовки, неможливість скористатися своїми правами, заявити клопотання, без належних доказів, судом не приймаються до уваги оскільки процедура фіксації адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на місці його вчинення не призводить до порушення процесуальних прав позивача та відповідає діючому законодавству.

Посилання позивача на те, що докази вини, отримані внаслідок використання лазерного вимірювача Tru Cam LTI 20/20 є недопусимими, оскільки технічний засіб, який фіксує порушення вимог ПДР України, є виключеним та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки не є чинним, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються долученими до відзиву документами.

Таким чином, постанова від 17.03.2020 року серії ЕАК № 2258895, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України, є правомірною, факт правопорушення мав місце, процедура розгляду адміністративної справи дотримана та доказів порушення прав позивача судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посилання позивача на те, що постанова винесена без достатніх доказів вчинення порушення є такими, що суперечать дослідженим доказам.

Таким чином, факт перевищення позивачем максимальної швидкості в населеному пункті є доведеним, а тому є визначальним при застосуванні санкції передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП при порушенні позивачем п.12.4 ПДР України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач керуючи транспортним засобом ГАЗ 3110 реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищив швидкість руху допустиму в населених пунктах, чим порушив п.12.4 ПДР України, тому постанова серії ЕАК № 2258895 від 1.03.2020 року про накладання адміністративного стягнення у виді штрафу , винесена Інспектором патрульної поліції є правомірною.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оспорюваній постанові.

Сама по собі незгода позивача зі складеною відносно нього постановою у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути правовою підставою для її скасування.

З огляду на викладене, враховуючи наявні в справі докази, відповідно до ст. 293 КУпАП України, суд, як орган, що розглядає адміністративний позов (скаргу або протест) на постанову по справі про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і аргументованість винесеної постанови, прийшов до висновку про те, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2258895 від 17.03.2020 року відповідає вимогам закону, а відтак вимоги позову є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягають і розцінює їх як намір позивача уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про дорожній рух», ст.ст. 9, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП України, ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 122, 159, 229, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України , УПП в Херсонській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.В.Войцеховська

Повний текст рішення складено 30.04.2020 року