Справа № 804/1818/15
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 804/1818/15

головуючий суддя І інстанції - Тулянцева І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Кругового О.О., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» ім. Ф.Е.Дзержинського" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 року в адміністративній справі № 804/1818/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» ім. Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення та картики відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» ім. Ф.Е.Дзержинського" звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання недійсними та скасування Картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2014/20072 від 28.07.2014 року та рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2014/600152/1 від 28.07.2014 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» ім. Ф.Е.Дзержинського" звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації були прийняті митним органом безпідставно та з порушенням приписів чинного законодавства, оскільки складові митної вартості, заявлених до декларування товарів, що підтверджуються належним чином складеними документами.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" було задоволено.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2015р. у справі № 804/1818/15 було скасовано.

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" було задоволено.

Визнано недійсними та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2014/20072 від 28.07.2014 року та рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2014/600152/1 від 28.07.2014 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Вказана постанова була оскаржена відповідачем в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 29.01.2020 року касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС було задоволено частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2016 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Також, суд касаційної інстанції зазначив, що судом апеляційної інстанції досліджувався лише один із вказаних висновків, оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товару, а саме щодо дійсної вартості перевезення імпортованого позивачем товару, розміщеного під митний контроль. Крім того, суд апеляційної інстанції, приймаючи протилежне суду першої інстанції рішення, і задовольнивши позов, зобов`язаний був у належний спосіб оцінити, встановлені таким судом обставини справи, та його висновки, які були зроблені за наслідками їх дослідження.

03 жовтня 2018 року розпочав роботу Третій апеляційний адміністративний суд і справи, які перебували в провадженні Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, були передані до Третього апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу у справі № 804/1818/15 визначено склад колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя Іванов С.М., судді: Круговий О.О., Чередниченко В.Є.

Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» ім. Ф.Е.Дзержинського" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 5 ст. 353 КАС України визначено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справ.

Як встановлено судом першої інстанції, 28.01.2014 року між позивачем та компанією "VESUVIUS SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA" (Польща) було укладено контракт від 28.01.2014 року № 14-0156-12 відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець купує на умовах поставки DAP відповідний товар.

З метою здійснення митного оформлення товару за наведеним договором, позивач до подав до митниці митну декларацію від 28.07.2014 pоку № 110010000/2014/021260.

На підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту, позивачем було надано до митного органу: Контракт № 14-0156-12 від 28.01.2014 р., міжнародну автомобільну накладну (CMR) №319965 від 23.07.2014 р, рахунок-фактуру (інвойс) №131405338 від 23.07.2014 р., пакувальний лист №151405176 від 23.07.2014 р., Специфікацію №1 від 28.01.2014 р., інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 23.07.2014 р., інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 23.07.2014 р., сертифікат про походження товару загальної форми №PL/MF/AK0041750 від 23.07.2014 р., сертифікат якості від 23.07.2014 р., копія митної декларації країни відправлення 14PL351010Е0052576 від 23.07.2014 р., митну декларацію №110010000/2014/021260 від 28.07.2014 p., картку особи, яка здійснює операції за товарами №110/2012/0001471 від 29.04.2014 р., прейскурант (прас-лист) виробника товару б/н від 30.09.2013 р., комерційну пропозицію №14/05/06 від 06.05.2014 р., транспортну довідку №062Д/1117 від 28.07.2014 р., рішення про визначення коду товару №КТ-110-0246-2012 від 10.02.2012 р., лист виробника товару №13/02/13-05 від 13.02.2013 р., лист виробника товару від 23.07.2014 року.

Митна вартість товару була заявлена за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 Митного кодексу України на рівні - 0,9245 EUR/кг.

Додатково Митниця витребувала у декларанта виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; відповідно ст. 254 Митного кодексу України переклад копії митної декларації країни відправлення.

За результатом проведених консультації, 28.07.2014 року відповідачем було відмовлено в митному оформленні ввезеного товару та винесено рішення про визначення митної вартості від 28.07.2014 року №110010000/2014/600152/1 та складена картка відмови у митному оформленні №110010000/2014/20072 від 28.07.2014 року.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття наведених рішень, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови прийнята митницею відповідно до норм чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 Митного кодексу).

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття спірних рішень про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення були висновки відповідача про те, що:

- відповідно п.4.1. зовнішньоекономічного Контракту від 28.01.2014 р. № 14-0156-12 покупець перераховує 50% вартості кожної замовленої партії товару, шляхом здійснення авансового платежу, згідно відповідного рахунку протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу такого рахунку від продавця, другі 50% покупець перераховує протягом 20 банківських днів з дати постачання такої партії товару. Зазначене також викладене у відомостях рахунку від 23.07.2014 р. № 131405338.

Але декларантом ПАТ «ДМКД» надано копію листа виробника від 23.07.2014 р. б/н щодо зміни умов оплати, що суперечить вимогам п.12.2 зовнішньоекономічного контракту.

Документи щодо проведення розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 28.01.2014 р. № 14-0156-12, незважаючи на вимоги п. 4, 5 ч.2 ст.53 Митного кодексу України та відповідно до положень зазначеного контракту не надано, що унеможливлює перевірку числового значення заявленої митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- для підтвердження заявленої митної вартості використовується прайс-лист виробника товару від 30.09.2013 р. б/н, що містить відомості щодо ціни товару без урахування транспортування та без визначення умов постачання. Дата зазначеного документу не кореспондується із специфікацією від 28.01.2014 р. № 1 до контракту.

Крім того, зазначеним прайс-листом виробник пропонує для продажу товари лише одному покупцеві, що унеможливлює визначення дійсної вартості ввезеного товару;

- надана до митного оформлення Комерційна пропозиція від 06.05.2014 р. №14/05/06 містить умови постачання та вартість вищу, ніж визначена прайс-листом та за датою також не кореспондується ні з прайс-листом, ні зі специфікацією від 28.01.2014 р. № 1 до зовнішньоекономічного контракту.

Отже, наявні підстави вважати, що зазначена різниця між вартістю прайс-листа та вартістю комерційної пропозиції є транспортною складовою вартості імпортованого товару;

- за відомостями міжнародної транспортної накладної СМR від 23.07.2014 р. №319965 перевізником імпортованого товару є ПП ОСОБА_1 , м. Луцьк, але відсутні відомості щодо відносин продавця, покупця та зазначеного транспортувально-експедиційного підприємства.

Документи, визначені п. 6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України, які містять відомості, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів до кордону України декларантом ПАТ «ДМКД» не надано.

За умовами контракту від 28.01.2014 р. № 14-0156-12 визначено умови постачання DАР - Дніпродзержинськ, які передбачають несення продавцем витрат доставки до місця призначення.

Відповідно до заяви ПАТ «ДМКД», що викладена у листі від 28.07.2014 р. №062Д/1117, підтвердження транспортної складової територією України неможливе.

Контрактна вартість товару заявлена декларантом як митна вартість, тому з урахуванням умов постачання DАР - Дніпродзержинськ, відповідно до ч.10,11 ст.58 Митного кодексу України, вартість транспортування від виробника до пункту призначення є складовою вартості товару за контрактом.

У зв`язку з тим, що товар поставлений позивачу автомобільним транспортом, ПАТ «ДМКД» зазначає, що жодних витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів не відбулося.

У той же час, відповідно до частини 10 ст. 58 Митного кодексу України зазначені витрати є складовими митної вартості товару, і з урахуванням приписів ст.ст. 52, 53 Митного кодексу України повинні бути документально підтверджені і піддаватися обчисленню;

- на підтвердження митної вартості товару надано електронну копію декларації країни експорту від 23.07.2014 р. №14PL351010E0052576, яка у гр.46 містить відомості щодо вартості товару на кордоні ЄС - 70860,00 PLN, що становить 17115,94 EUR (за відомостями Інтернет-ресурсу httр://www.freecurrencyrates.com.ru/ курс EUR/PLN Національного банку Польщі на дату оформлення декларації країни відправлення - 4,14) .

При цьому всупереч вимог ст.254 Митного кодексу України електронна копія митної декларації країни відправлення надана без перекладу;

- за наявною у митного органу інформацією, наданою ПАТ «ДМКД» листами від 17.07.2014 р. №№ 062Д/1052, 062Д/1053, 062Д/1055, 062Д/1056; від 31.07.2014 р. №062Д/1146 за ідентичними поставками товару сума експедиторських послуг до кордону ЄС складає 400,00 EUR.

За відомостями пакувального листа від 23.07.2014 р. №151405176 вага брутто/нетто імпортованого товару складає 20400/20000 кг. Таким чином, експедиторські послуги, прораховані згідно з вагою товару відповідно до пакувального листа від ОСОБА_2 до кордону ЄС, складають 0,0196 EUR /кг.

Таким чином, за розрахунком відповідно до відомостей ПАД «ДМКД» вартість імпортованого товару «вогнетривкий бетон марки CRITERION 80PE» на кордоні ЄС становить 16982,00 EUR (829,5 EUR (ціна за тону гідно прайс-листа від 30.09.2013 р.) + 19,6 EUR (вартість експедиторських послуг за тону) = 849,1 EUR (вартість за тону)*20т = 16982,00 EUR).

Як видно, вартість товару на кордоні ЄС, обчислена з урахуванням наявної у митного органу інформації, менша, ніж зазначена у гр.46 декларацій країни відправлення 23.07.2014 р. №14PL351010E0052576;

- з метою співставлення отриманої інформації з наявною у митного органу використано інформацію офіційно надісланого до митного органу листа Посольства України в Республіці Польща від 19.09.2012 р. № 6137/16-250-2193 щодо тарифів на транспортування вантажів тариф на перевезення товарів через Польщу автомобільним транспортом (тент 86 м3), відповідно до якого вартість транспортування в напрямку Польща-Львівська складає 120-190 євро/100 км.

За відомостями Інтернет-ресурсу httр://della.ua відстань між Skawina, Польща та п/п«Краківець», Львівська обл., складає 292 км, а від п/п «Краківець», Львівська обл., до м. Дніпродзержинська 1020 км.

Розрахувавши середню вартість перевезення на рівні 155 євро/100 км, можна визначити транспортну складову митної вартості імпортованого товару: до кордону ЄС - 452,60 EUR; територією України - 1581,00 EUR. Вартість транспортування за маршрутом складає за розрахунком 0,1017 EUR/кг.

Отже, за розрахунками відповідно до вагових показників та за відстанню перевезення вартість транспортної складової дорівнює від 2033,6 EUR до 2074,68 EUR.

Таким чином, за найменшим показником розрахованої транспортної складової митна вартість товару складає 16982,00 EUR, що перевищує митну вартість, заявлену декларантом (18490 EUR).

Враховуючи викладене, наявні підстави для сумніву у повноті врахування транспортної складової у заявленій декларантом митній вартості товару;

- за відомостями комерційної пропозиції від 30.09.2013 р. № 13/09/30 наданої при митному оформленні у вартість товару включено стандартну експортну упаковку Vesuvius. Також відповідно до п.2.4 Контракту вартість пакування та маркування включені до вартості товару.

Але відомостей щодо врахування у митній вартості зазначеної складової до митного органу не надавалось.

Колегія суддів апеляційного суду, встановивши зміст спірних правовідносин, не погоджується з вказаними висновками відповідача, з огляду на наступне.

Згідно п. 4 Контракту від 28.01.2014 року № 14-0156-12 платежі за даним контрактом здійснюється наступним чином: покупець перераховує 50% вартості товару на розрахунковий рахунок Продавця протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу інвойсу від Продавця;

- другі 50% Покупець оплачує за фактично поставлений товар протягом 20 банкіських днів з дати поставки з урахуванням документально підтверджених витрат, шляхом прямого банківського переказу грошових коштів на рахунок Продавця.

Відповідно до п. 12.2 Контракту від 28.01.2014 року № 14-0156-12 всі додатки (специфікації) та/або Доповнення до цього контракту дійсні, якщо тільки виконані в письмовій формі та підписані обома сторонами.

Відповідно до листа компанії "VESUVIUS SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA" від 23.07.2014 року, за домовленістю сторін, за вироби, відвантажені на адресу позивача 23.07.2014 року (рахунок № НОМЕР_2 , пакувальний лист № 15405176) сторони розраховуються не на підставі 50% предоплати, як визначено договором, а по факту поставки.

Так, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що умови оплати товару не стосуються складових ціни товару, а тому такі умови взагалі не можуть бути покладені в основу висновків митного органу щодо наявності розбіжностей у відомостях про митну вартість товару.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 12.03.2020 року по справі №804/6243/14, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Стосовно транспортної складової митної вартості поставлених позивачем товарів, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до п.п. 1.1, 2.3 Контракту, продавець продає, а покупець купує на умовах поставки DAP - ПАТ «Дніпровський меткомбінат». Ціна товару визначається на умовах: DAP - ПАТ «Дніпровський меткомбінат» відповідно до правил Інкотермс 2010.

Згідно інвойсу від 23.07.2014 року № 131405338, умовам поставки товару є DAP - Дніпродзержинськ.

За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил Інкотермс в редакції 2010 року термін DAP означає, що продавець виконав своє зобов`язання по постачанню, коли він надав покупцеві товар, розвантажений з транспортного засобу в узгодженому терміналі зазначеного місця призначення. Під терміналом розуміється будь-яке місце, в т.ч. авіа/авто/залізничний карго термінал, причал, склад тощо. Продавець несе всі ризики по доставці товару і його розвантаженні на терміналі. Продавець зобов`язаний сплатити витрати на перевезення товару до пункту призначення.

Отже, поставка товару на умовах DAP (вартість і фрахт) зобов`язує продавця оплатити витрати на перевезення товару до пункту призначення, що свідчить про необґрунтованість вимог митного органу щодо надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів до кордону України, оскільки за умовами поставки витрати на транспортування включені у вартість товару.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 23.01.2020 року по справі № 804/4365/16, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Що стосується посилань митного органу на те, що прайс-лист виробника товару від 30.09.2013 р. б/н, що містить відомості щодо ціни товару без урахування транспортування та без визначення умов постачання та невідповідності дати останнього даті специфікації від 28.01.2014 р. № 1 до контракту, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що наведене не може слугувати належною підставою для коригування митної вартості, заявленої Товариством.

Так, до переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція).

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Тобто, чинне законодавство не встановлює будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись контрагентами у довільній формі та на власний розсуд.

Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності, наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.04.2020 року по справі № 826/10456/16, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Щодо доводів відповідача, що надана до митного оформлення комерційна пропозиція від 06.05.2014 р. №14/05/06 містить умови постачання та вартість вищу, ніж визначена прайс-листом та за датою також не кореспондується ні з прайс-листом, ні зі специфікацією від 28.01.2014 р. № 1 до зовнішньоекономічного контракту, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що комерційна пропозиція від 06.05.2014 р. №14/05/06 містить ціни на вогнетривні матеріали на друге півріччя 2014 року за умовами поставки DAP Дніпродзержинськ, в той час як наведений прайс-лист визначає ціни на вогнетривні матеріали на перше півріччя 2014 року (без врахування трансопртування), що свідчить про відсутність в змісті останніх невідповідностей, що впливають на правильність визначення митної вартості товарів, які поставлялись в межах господарської операції по даній справі.

Щодо посилань митного органу на подання позивачем копії митної декларації країни відправлення без перекладу, як на підставу обґрунтованості прийняття спірних рішень, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в силу приписів ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення подається декларантом у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В даному випадку, відповідачем не було обґрунтовано на підставі належних та допустимих доказів, наявність розбіжностей або невідповідностей у поданих позивачем документах на підтвердження митної вартості товарів, передбачених ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а відтак надання позивачем копії експортної митної декларації без перекладу, в межах спірних правовідносин, не свідчить про не підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.

Щодо посилань митного органу на протиправне ненадання позивачем відомостей відносно вартості пакування та маркування товару, що поставлявся, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до п. 2.4 Контракту від 28.01.2014 року № 14-0156-12, вартість пакування та маркування включені до вартості товару.

Відтак, витрати на пакування та маркування вже є включеними до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар (фактурної вартості товару), у зв`язку з чим, документи відносно розміру останніх не додаються при визначенні митної вартості товару.

Доводи відповідача відносно того, що вартість товару на кордоні ЄС, обчислена позивачем з урахуванням наявної у митного органу інформації, менша, ніж зазначена у гр.46 декларацій країни відправлення 23.07.2014 р. №14PL351010E0052576 та самостійним розрахунком відповідачем мінімально допустимого розміру транспортної складової, з урахуванням якої митна вартість товару має складати 16982,00 EUR, як на підставу заниження позивачем митної вартості товару що поставлявся, та як наслідок, правомірності прийняття спірних рішень, колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими, оскільки останні мають характер припущення та не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо протиправності прийняття відповідачем Картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2014/20072 від 28.07.2014 року та рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2014/600152/1 від 28.07.2014 року та необхідності визнання їх протиправними і скасування.

Відтак, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову.

При розподілі судових витрат суд керується приписами ст. 139 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» ім. Ф.Е.Дзержинського"- задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 року в адміністративній справі №804/1818/15 - скасувати.

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» ім. Ф.Е.Дзержинського"- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2014/20072 від 28.07.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2014/600152/1 від 28.07.2014 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України сплачений Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» ім. Ф.Е.Дзержинського" судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 1827.00 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 2009.70 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.О. Круговий

суддя В.Є. Чередниченко