Справа № 815/6693/17
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6693/17
УХВАЛА

30 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про встановлення факту,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про визнання неправомірної бездіяльності КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо відновлення законного статусу ОСОБА_1 - інваліда з дитинства 2 групи, а також не належного виконання резолютивної частини судового рішення у справі №523/14909/15-а; визнання незаконними Витягу з Довідкою за 2000 рік серія 12ААА за №296384 та Витягу з Довідкою за 2002 рік серія 12ААА за №296385 у зв`язку з невідповідністю їх даних з даними первинних документів суворої звітності - Актами огляду в МСЕК, які зберігаються в медичній справі ОСОБА_1 . КУ «Одеський обласнім центр медико-соціальної експертизи»; встановлення факту, що в період з 23.01.1996 року та по теперішній час ОСОБА_1 має один єдиний статус інвалідності - інвалід з дитинства 2 групи, встановлений у Акті огляду в МСЕК від 23.01.1996 року №108 органами МСЕК №2, правонаступником якої є - КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи»; зобов`язання КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» надати ОСОБА_1 . Довідку Форми № 157-1/о оформлену належним чином, з зазначенням законного статусу ОСОБА_1 - інвалід з дитинства 2 групи; стягнення з КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» на користь ОСОБА_1 на підставі засад справедливості та розумності, на розсуд суду, завданої моральної та матеріальної шкоди за тривалі неправомірні дії відповідача, в сумі 30 000 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» в частині встановлення факту, що в період з 23.01.1996 року та по теперішній час ОСОБА_1 має один єдиний статус інвалідності - інвалід з дитинства 2 групи, встановлений у Акті огляду в МСЕК від 23.01.1996 року №108 органами МСЕК №2, правонаступником якої є - КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» в частині встановлення факту - без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року по справі №815/6693/17- скасовано, а справу в цій частині направлено для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 01 квітня 2020 року прийнято до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_1 до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про встановлення факту, що в період з 23.01.1996 року та по теперішній час ОСОБА_1 має один єдиний статус інвалідності - інвалід з дитинства 2 групи, встановлений у Акті огляду в МСЕК від 23.01.1996 року №108 органами МСЕК №2, правонаступником якої є - КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», перше судове засідання призначено на 30 квітня 2020 року о 10 год. 00 хв.

07 березня 2020 року Всесвітня організація охорони здоров`я виступила з заявою щодо необхідності вчинення ефективних мір безпеки по стримуванню та контролю розповсюдження , які можуть істотно уповільнити та навіть повернути назад поширення вірусу.

11 березня 2020 року Всесвітня організація охорони здоров`я охарактеризувала ситуацію яка склалася у світі, як пандемію, тобто розповсюдження нового захворювання у світових масштабах.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-III від 06.04.2020 року, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року, постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року, на всій території України карантин, заборонивши: відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).

11 березня 2020 року, голова Ради суддів України звернувся до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін. Також, Рада суддів України просила громадян утриматися від відвідин суду, якщо у них є ознаки будь-якого вірусного захворювання.

Розпорядженням Одеського міського голови №218 від 15 березня 2020 року «Про тимчасове зупинення роботи об`єктів загального користування, розташованих у м. Одесі, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19» з 16 березня 2020 року з 00:00 тимчасово зупинено роботу таких об`єктів загального користування незалежно від форми власності та підпорядкування з присутністю більше 10 осіб, розташованих у м. Одесі, до особливого розпорядження міського голови та скасування обмежувальних заходів:

кінотеатрів, театрів, музеїв, галерей, бібліотек та інших культурних і розважальних закладів;

дитячих розважальних центрів та клубів, майданчиків, у тому числі спортивних;

фітнес-клубів, тренажерних залів, басейнів, спортивних майданчиків та стадіонів;

зоопарків, водних парків, парків атракціонів;

усіх магазинів, крім продуктових та аптек;

торговельно-розважальних центрів;

будівельних ринків та інших (крім продуктових);

ресторанів, закладів громадського харчування, серед іншого у готелях, барів, клубів, кафе, дискотек, пабів;

інших закладів та установ (на розсуд та під особисту відповідальність керівника).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-III від 06.04.2020 року, карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них.

Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-III від 06.04.2020 року, обмежувальні протиепідемічні заходи встановлюються місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за поданням відповідного головного державного санітарного лікаря у разі, коли в окремому населеному пункті, у дитячому виховному, навчальному чи оздоровчому закладі виник спалах інфекційної хвороби або склалася неблагополучна епідемічна ситуація, що загрожує поширенням інфекційних хвороб.

Обмеженням підлягають ті види господарської та іншої діяльності, що можуть сприяти поширенню інфекційних хвороб.

Види і тривалість обмежувальних протиепідемічних заходів встановлюються залежно від особливостей перебігу інфекційної хвороби, стану епідемічної ситуації та обставин, що на неї впливають.

Згідно з п.1 ч.2 ст.236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що перешкоджає прибуттю до суду, якщо його особиста участь буде визнана судом обов`язковою, - до одужання.

Відповідно до ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Водночас, при повній або частковій відсутності норм, які регулюють певні суспільні відносини, можливо застосувати аналогію закону, тобто, рішення справи або окремого юридичного питання на основі правової норми, розрахованої на схожі випадки.

Слід зазначити, що застосування аналогії забороняється, якщо вона прямо заборонена законом, чи якщо закон пов`язує настання юридичних наслідків з наявністю конкретних норм.

При вирішенні справи по аналогії закону чи аналогії права обов`язковим є дотримання таких умов: аналогія допустима лише у випадку повної чи часткової відсутності правових норм; суспільні відносини, до яких застосовується аналогія, повинні знаходитися у сфері правового регулювання; повинна бути схожість між обставинами справи і наявною нормою за суттєвими юридичними ознаками; пошук норми, що регулює аналогічний випадок, повинен здійснюватися спочатку в актах тієї ж галузі права, у випадку відсутності - в іншій галузі права і у законодавстві в цілому; винесене у процесі використання аналогії правове рішення не повинно суперечити нормам закону, його меті; обов`язково повинно бути мотивоване пояснення причин застосування рішення по аналогії до конкретного випадку.

Отже у разі, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, застосувавши аналогію положення закону п.1 ч.2 ст.236 КАС України, що є найбільш приближеним за змістом до ситуації, що склалася на території України та Одеської області, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, для захисту життя та здоров`я учасників справи, зупинити провадження по справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Керуючись ст. 7, 236, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у адміністративній справі №815/6693/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про встановлення факту, до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида