Справа № 520/12347/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 р.Справа № 520/12347/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року (ухвалене суддею Панченко О.В.) по справі № 520/12347/19 за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила: визнати протиправним та скасувати наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (по особовому складу) № 26-РС від 16.11.2018 р. в частині звільнення старшого сержанта ОСОБА_1 з посади операційної сестри операційного відділення Військово-медичного клінічного центру Північного регіону; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 259 від 19.11.2018 р. в частині виключення старшого сержанта ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечень; поновити позивачку на військовій службі на посаді операційної сестри операційного відділення Військово-медичного клінічного центру Північного регіону з 16.11.2018 р.; стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 87228,56 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (по особовому складу) № 26-РС від 16.11.2018 р. в частині звільнення старшого сержанта ОСОБА_1 з посади операційної сестри операційного відділення Військово-медичного клінічного центру Північного регіону; визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 259 від 19.11.2018 в частині виключення старшого сержанта ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечень; поновлено позивачку на військовій службі на посаді операційної сестри операційного відділення Військово-медичного клінічного центру Північного регіону з 16.11.2018 р.; стягнуто з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.11.2018 р. по 18.11.2019 р. в розмірі 47536 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про очищення влади», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки позивачка була військовою посадовою особою та підлягала перевірці, яка передбачена Законом України «Про очищення влади».

Позивачкою подано до суду апеляційної інстанції заяву, в якій вона заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання учасники справи своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, просили розгляд справи проводити за їх відсутністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у Збройних Силах України на підставі контракту та працювала у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону на посаді операційної медичної сестри у період з липня 2006 року по 16.11.2018 р.

За результатами перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" Харківською об`єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області складено висновок № 226/10/20-23-13-50 від 29.06.2016 р., яким встановлено не достовірність відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", вказаних ОСОБА_1 у декларації за 2015 рік.

Наказом ОСОБА_2 начальника Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (по особовому складу) № 26-РС від 16.11.2018 р. старшого сержанта ОСОБА_1 , операційну сестру операційного відділення Військово-медичного клінічного центру Північного регіону звільнено з військової служби в запас за підпунктом "і" (у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами 3 або 4 статті 1 Закону України "Про очищення влади").

Наказом ОСОБА_2 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 259 від 19.11.2018 р. позивачку виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Не погодившись із вищевказаними наказами відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані накази необґрунтовані та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим позивачка підлягає поновленню на військовій службі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист ( ч. 2 ст. 1 Закону України «Про очищення влади»).

Згідно із ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади», протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про очищення влади», особи, зазначені у частинах третій, п`ятій - сьомій статті 3 цього Закону, не можуть обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), протягом п`яти років з дня набрання чинності відповідним рішенням суду.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 2 України «Про очищення влади», заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо військових посадових осіб Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовця строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації.

Військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно з законодавством (ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп. і п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації), у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Згідно із ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. У випадку незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було звільнено.

Статтею 235 Кодексу законів про працю України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судовим розглядом встановлено, що оскаржувані накази винесені на підставі висновку перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", Головного управління ДФС у Харківській області № 226/10/20-23-13-50 від 29.06.2016 р., яким встановлено не достовірність відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", вказаних ОСОБА_1 у декларації за 2015 рік.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказаний висновок скасовано рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 р. у справі №820/4221/16, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 р.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки висновок Головного управління ДФС у Харківській області № 226/10/20-23-13-50 від 29.06.2016 р., який був єдиною підставою для звільнення позивачки з військової служби, скасовано, то оскаржувані накази, які прийняті на його підставі необхідно скасувати, а позивачку поновити на військовій службі на посаді операційної сестри операційного відділення Військово-медичного клінічного центру Північного регіону та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року по справі № 520/12347/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 04.05.2020 року