Справа № 480/541/20
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 р. Справа № 480/541/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп`яненка О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Роменської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом 3 групи по захворюванням, пов`язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Звернувся до відповідача із заявою про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. Відповідач відмовив у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю документів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Позивач вважає дане рішення відповідача протиправним. Згідно норм законодавства, що діяли на момент аварії до складів формувань Цивільної оборони зараховувалося усе працездатне населення. Як особа, яка була залучена до складу формувань Цивільної оборони, став інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, тому має право на отримання статусу інваліда війни.

Просить визнати протиправною відмову відповідача у наданні статусу інваліда війни і видачі посвідчення інваліда війни, зобов`язати вчинити дії щодо встановлення статуса інваліда війни та видачі посвідчення.

Відповідач подав до суду відзив, в якому проти позовних вимог заперечував. Пояснив, що позивач не надав до управління документи, що підтверджують факт залучення його до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Тому підстави для набуття статусу інваліда війни відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відсутні. Просить відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом IIІ групи по захворюванню, пов`язаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 6,13).

17.01.2020 звернувся до відповідача із заявою про встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни (а.с. 22). Листом від 20.01.2020 у відповідач повідомив, що для отримання відповідного статусу позивачу необхідно надати інформацію про залучення його до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі штабу, служби чи невоєнізованого формування цивільної оборони СРСР.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі - Положення №302), посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону №3551-XII.

Згідно з пунктом 10 Положення №302, "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986 - 1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника Цивільної оборони СРСР від 06 червня 1975 року № 90 та Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Судом встановлено, що позивач, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом IIІ групи по захворюванням, пов`язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Зазначені обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка брала участь в ліквідації наслідків внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом №796-ХІІ.

Водночас, для набуття статусу інваліда війни, з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону №3551-XII, окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зазначений Закон містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 20 грудня 2019 року по справі №315/594/15-а(2-а/315/29/15) (адміністративне провадження №К/9901/13729/18).

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що документи, які позивач долучив до позовної заяви: копії довідки виробничого будівельно-монтажного об`єднання "Шляхмістбуд" та копія посвідчення про відрядження свідчать про те, що позивач у період з 30.06.1987 по 21.07.1987 був відряджений для участі у ліквідації аварії на ЧАЕС та брав участь у роботах у тридцятикілометровій зоні. Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач не надав ні відповідачу, ні суду.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем при зверненні до управління не було надано доказів залучення його до складу формувань цивільної оборони під час робіт по ліквідації наслідків чорнобильської катастрофи відповідач правомірно відмовив у задоволенні його заяви про надання статусу інваліда війни. Підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Роменської міської ради про визнання протиправною відмови у наданні статусу інваліда війни і видачі посвідчення інваліда війни, зобов`язання вчинити дії щодо встановлення статуса інваліда війни та видачі посвідчення відповідного зразка відмовити в зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені, зокрема, статтею 295 цього кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко