Справа № 520/3657/2020
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

04 травня 2020 р. Справа № 520/3657/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов.2, м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 19.04.2018 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Суд зазначає, що дана адміністративна справа не належить до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження та має незначну складність.

Відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі у відповідності до положень ст.257 КАС України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач, проживає у м. Мігдаль, Ізраїль. Досягнувши 68 річного віку та маючи стаж роботи понад 26 роки, позивач через свого представника звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії позивачу від 18.07.2018 року. Так, Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова протоколом від 23.07.2018 року відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком. Не погоджуюсь з казаною відмовою представник позивача звернувся до суду. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено, однак постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 року зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії. Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова винесено протокол від 09.04.2019 року про повторний розгляд звернення ОСОБА_1 , від 18.07.2018 про призначення пенсії за віком, на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 року у справі № 520/8645/18 повторно відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з ненаданням необхідних документів та відсутністю загального страхового стажу. Вищезгадану відмову позивач оскаржив в судовому порядку. Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву 18.07.2018 року ОСОБА_1 про призначення пенсії. В подальшому представник позивача 16.01.2020 року до Головного управління Пенсійного фонду України звернувся із заявою про добровільне виконання судового рішення та надання розрахунків. Так, Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області 17.01.2020 року винесено рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно заяви від 18.07.2018 після повторного розгляду на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року у справі № 520/11079/19. Позивач вважає, що вищезгадана відмова є протиправною.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав 03.04.2020 року до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства. Також представник відповідача зазначив, що представником позивача не були надані паспорт громадянина України, та не надано доказів на підтвердження трудового стажу позивача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 19.04.2018 року до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова звернувся представник ОСОБА_1 , із особистою заявою позивачки про призначення їй пенсії за віком.

До заяви були додані наступні документи: копія засвідчення підпису ОСОБА_1 від 05.04.2018 №140/2018 на-1 арк.; копія апостилю від 09.04.2018 №46826/12 на 1 арк.; копія довіреності на представництво інтересів від 05.04.2018 на 4 арк.; копія засвідчення перекладу від 05.04.2018 № 136/2018 на 1 арк.; копія посвідчення особи ОСОБА_1 з перекладом на 3 арк.; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4 від 25.08.1973 на 1 арк.; копія трудової книжки ОСОБА_1 від 01.04.1971 на 7 арк.; копія трудової книжки ОСОБА_1 від 01.09.1988 на 4 арк.; копія диплому серії НОМЕР_2 , виданого Куп`янським медичним училищем від 01.03.1971 на ім`я ОСОБА_3 на 2 арк.; копія засвідчення підпису ОСОБА_1 , від 05.04.2018 на 1 арк.; копія заяви ОСОБА_1 , про призначення пенсії за віком від 05.04.2018 на 2 арк..

Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова у формі протоколу про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 11.05.2018 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з ненаданням необхідних документів та відсутністю загального страхового стажу.

18.07.2018 року до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повторно звернувся представник ОСОБА_1 , із заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви були додані наступні документи: документ про засвідчення підпису ОСОБА_1 від 05.04.2018 №141/2018 на 1 арк.; апостиль від 09.04.2018 № 46826/11 на 1 арк.; копія довіреності на представництво інтересів від 05.04.2018 на 4 арк.; заява на призначення пенсії від 05.04.2018; паспорт ОСОБА_5 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 27.10.2006; картка фізичної особи - платника податків ДПА в Запорізькій області із ідентифікаційним номером, видана на ОСОБА_5 ; засвідчення підпису від 05.04.2018 №140/2018; апостиль від 09.04.2018 № 46826/12 на 1 арк.; посвідчення особи ОСОБА_1 , з перекладом; картка фізичної особи - платника податків із ідентифікаційним номером, видана на ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4 від 25.08.1973 на 1 арк.; трудова книжка ОСОБА_1 , від 01.04.1971; трудова книжка ОСОБА_1 від 01.09.1988; диплом серії НОМЕР_2 , виданий Куп`янським медичним училищем від 01.03.1971 на ім`я ОСОБА_3 на 2 арк.; копії довідок про заробітну плату ОСОБА_1 , за період з вересня 1978 по лютий 1997 №31-34 від 11.05.2018, виданих Комунальним закладом охорони здоров`я «Харківська міська клінічна лікарня № 30» на 4 арк.; копія листа Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 04.05.2018 № 9822/В-11 на 1 арк.

З наданих документів вбачається, що представником ОСОБА_1 , до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повторно не надані паспорт громадянина України (внутрішній), документ про місце проживання (реєстрації) особи та вік.

23.07.2018 року Пенсійний фонд протоколом про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з ненаданням необхідних документів та відсутністю загального страхового стажу.

Згадана відмова була оскаржена заявником у межах адміністративної справи №520/8645/18.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року №520/8645/18 - у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (вул. Валентинівська, буд. 22-Б, м. Харків, 61170, ) про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року №520/8645/18 - апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року по справі № 520/8645/18 - скасовано.

Прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії.

В іншій частини позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова винесено протокол від 09.04.2019 року про повторний розгляд звернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.07.2018 через представника за дорученням Скрими Валерії Анатоліївни, про призначення пенсії за віком, на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 року у справі № 520/8645/18.

В якому зазначено, що до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова звернувся уповноважений представник ОСОБА_1 , від 09.04.2019 року про призначення пенсії за віком. Разом із заявою були надані: засвідчення підпису ОСОБА_1 , №141/2018 від 05.04.2018; апостиль від 09.04.2018 року № 46826/11; заява ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.04.2018 року; паспорт громадянина України ОСОБА_5 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області від 27.10.2006 року; картка фізичної особи-платника податків ОСОБА_5 з ідентифікаційним номером; довіреність від 05.04.2018 року; засвідчення підпису № 140/2018 від 05.04.2018; апостиль від 09.04.2018 року № 46826/12 на 1; засвідчення перекладу № 136/2018 від 05.04.2018; апостиль від 09.04.2018 року № 46826/16; посвідчення особи ОСОБА_1 з перекладом; картка фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з ідентифікаційним номером; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4 від 25.08.1973 року на 1 арк.; трудова книжка ОСОБА_1 від 01.04.1971 року; трудова книжка ОСОБА_1 від 01.09.1988 року; диплом серії НОМЕР_2 , виданий Куп`янським медичним училищем від 01.03.1971 на ім`я ОСОБА_3 року; копії довідок про заробітну плату вересня 1978 року по лютий 1997 року виданих Комунальним закладом охорони; копія листа Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 04.05.2018 №9822/В-11 на 1 арк.

Вказаним вище протоколом Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 09.04.2019 року відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з ненаданням необхідних документів та відсутністю загального страхового стажу.

Згадана відмова також була оскаржена заявником у межах адміністративної справи №520/11079/19.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року по справі №520/11079/19, яке набрало законної сили 27.12.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) викладене у протоколі від 09.04.2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов.2, м. Харків,61022, ) повторно розглянути заяву 18.07.2018 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Суд зазначає, що згідно ч. 4-5 ст.78 КАС України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З матеріалів справи судом встановлено, що 16.01.2020 року до Головного управління Пенсійного фонду України звернувся представник ОСОБА_1 , із заявою про добровільне виконання судового рішення та надання розрахунків, в якій просив відповідача добровільно виконати рішення суду від 26.11.2019, а саме повторно розглянути заяву від 18.07.2018 року ОСОБА_1 , про призначення пенсії.

Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області 17.01.2020 року винесено рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно заяви від 18.07.2018, наданої через представника за дорученням Скрими Валерії Анатоліївни, після повторного розгляду на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року у справі № 520/11079/19.

В якому зазначено, що до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова звернувся уповноважений представник ОСОБА_1 , щодо призначення пенсії за віком та надав наступні документи: засвідчення підпису ОСОБА_1 , №141/2018 від 05.04.2018; апостиль від 09.04.2018 року № 46826/11; заява ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.04.2018 року; паспорт громадянина України ОСОБА_5 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області від 27.10.2006 року; картка фізичної особи-платника податків ОСОБА_5 з ідентифікаційним номером; довіреність від 05.04.2018 року; засвідчення підпису № 140/2018 від 05.04.2018; апостиль від 09.04.2018 року № 46826/12 на 1; засвідчення перекладу № 136/2018 від 05.04.2018; апостиль від 09.04.2018 року № 46826/16; посвідчення особи ОСОБА_1 з перекладом; картка фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з ідентифікаційним номером; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4 від 25.08.1973 року на 1 арк.; трудова книжка ОСОБА_1 від 01.04.1971 року; трудова книжка ОСОБА_1 від 01.09.1988 року; диплом серії НОМЕР_2 , виданий Куп`янським медичним училищем від 01.03.1971 на ім`я ОСОБА_3 року; копії довідок про заробітну плату ОСОБА_6 , за період з вересня 1978 року по лютий 1997 року №№31-34 від 11.05.2018 виданих Комунальним закладом охорони "Харківська міська клінічна лікарня №30" на 4 арк.; копія листа Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 04.05.2018 №9822/В-11 на 1 арк..

Вказаним вище рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з ненаданням представником позивача необхідних документів (паспорта громадянина України) та відсутністю загального страхового стажу.

Вважаючи, що вказане рішення порушує право позивача на соціальний захист, є незаконним і таким, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (надалі за текстом - Порядок № 22-1).

Відповідно до 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846(надалі за текстом - Порядок № 22-1), особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно з 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до п.п. 4 п 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Згідно з п. 2.22 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI (надалі за текстом - Закон №3773) іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

За змістом ч. 15 ст. 4 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України. При цьому, документами, що засвідчують законність перебування іноземця, особи без громадянства на території України, можуть бути посвідка на постійне проживання та посвідка на тимчасове проживання.

Частиною 4 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою регламентовано право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг, передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З аналізу вказаних норм суд приходить до висновку, що законодавством України передбачено право на отримання пенсійних виплат для громадян України, а також для іноземних громадян за умови їх перебування в Україні на законних підставах.

Отже, для встановлення наявності або відсутності права у особи, яка звертається з заявою про призначення пенсії, необхідною умовою є визначення її статусу - чи є ця особа громадянином України або іноземцем.

Так, до заяви від 18.07.2018 представником позивача до органу ПФУ було надано посвідчення особи, видане МВС Ізраїлю 03.02.2016, яке підтверджує, що заявник є громадянином Ізраїлю, та вказаний як документ, що посвідчує особу, у заяві про призначення пенсії.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України» якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Згідно ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Так, в матеріалах справи міститься копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 на прізвище та ім`я - ОСОБА_1 , який виданий 17.02.1997 року, дійсний до 17.02.2007 року, термін дії продовжено до 17.02.2017.

Суд зазначає, що правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначає Закон України від 20.11.2012 № 5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (надалі за текстом - Закон № 5492-VI).

Згідно з абз.1 ч.1-3 ст. 22 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну. Кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років.

Пунктом 14 частини сьомої статті 22 Закону № 5492-VI визначено, що до паспорта громадянина України для виїзду за кордон вноситься така інформація: дата закінчення строку дії документа.

Пунктом 1 "Перехідних положень" Закону № 5492-VI визначено, що документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, видані до дня набрання чинності цим Законом, є чинними до закінчення строку їх дії та не підлягають обов`язковій заміні.

Згідно з підпунктом 2 пункту 89 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 № 152, паспорт для виїзду за кордон визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується у разі: закінчення строку його дії або прийняття рішення про його обмін до закінчення строку його дії.

З вищевикладеного слідує, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є належним документом, що засвідчує особу, виключно протягом дії такого паспорта та втрачає чинність після закінчення строку його дії.

Проте, на момент подання заяви про призначення пенсії сплинув строк дії паспорту позивача для виїзду за кордон, доказів продовження строку дії паспорту до суду позивачем або уповноваженими представниками не надано.

За таких обставин, будь-якого дійсного на момент звернення документу паспорта громадянина України чи паспорта громадянина України для виїзду за кордон, підтверджуючого громадянство України позивача до заяви про призначення пенсії надано не було, як і не надано вказаного дійсного документу до матеріалів справи.

Щодо посилання відповідача у спірному рішенні, що згідно наданої трудової книжки за попереднім розрахунком до загального страхового стажу позивача можливо зарахувати 7 років 4 місяці 2 дні, а періоди роботи в Оторіноларінгологічній клінічній лікарні №30 з 21.07.1978 року по 08.02.1997 року зарахувати не можливо, у зв`язку з тим що при звільненні проставлена печатка Державної комунальної установи охорони здоров`я міської клінічної лікарні №30 проте відомостей щодо перейменуванні установи у записах трудової книжки відсутні, що є порушенням Інструкції про порядок введення трудових книжок працівників та потребують уточнення, суд зазначає наступне.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі за текстом - Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону №1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058 мають право на призначення пенсії за віком особи після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно п.1 ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У відповідності до ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Разом з цим, відповідно до п. 2.4 Інструкції від 29.07.1993 року №58, записи у трудовій книжці завіряються печаткою підприємства.

Згідно пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій. Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що мають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до п. 2.15 Інструкції, якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Відповідно до трудових книжок позивача, копії яких наявні в матеріалах справи, в розділі Відомості про роботу містить відповідні записи про роботу позивача. Проте відсутні відомості про перейменування установи Оторіноларінгологічної клінічної лікарні №30 на Державну комунальну установу охорони здоров`я міську клінічну лікарню №30.

Згідно рішення відповідача, до страхового стажу позивача не зарахований період роботи з 21.07.1978 по 08.02.1997, оскільки були виявлені порушення вимог Порядку ведення трудових книжок працівників, а саме: відсутні відомості щодо перейменування установи Оторіноларінгологічної клінічної лікарні №30 на Державну комунальну установу охорони здоров`я міську клінічну лікарню №30.

З приписів Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником.

Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, є підприємство роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що трудову книжку роботодавцем оформлено із порушенням.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виявлений відповідачем недолік оформлення трудової книжки, не може вважатися достатньою підставою неврахування її відомостей при обчисленні стажу роботи, оскільки внесення записів до відомостей про особу до трудової книжки не здійснювалось позивачем.

Між тим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України від 17.01.2020 відмовлено в призначенні пенсії позивачу зокрема з підстав не надання всіх необхідних документів (паспорта громадянина України).

Враховуючи те, що заявником разом із заявою про призначення пенсії в порушення приписів Порядку №22-1 відповідачу не наданий паспорт (або іншій документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік), суд дійшов висновку, про часткову обґрунтованість прийнятого рішення про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 .

При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії встановленої чинним законодавством форми разом з необхідним пакетом документів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог в частині зобов`язання ГУПФУ в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 19.04.2018 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд зазначає, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язання ГУПФУ в Харківській області провести виплатити індексації і компенсації втрати частини доходів також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 257, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду із врахуванням приписів Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено та підписано 04 травня 2020 року.

Суддя Ю. О. Супрун