Справа № 552/1305/20
Суддя: Яковенко Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1305/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.05.2020 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Павленка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу № 552/1305/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Гнітько Дмитра Олександровича про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 18.03.2020 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до поліцейського УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Гнітько Д.О. про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовна заява обґрунтована тим, що 02.02.2020 рухався на автомобілі Хонда, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Полтава по вул. Соборності, був зупинений працівником поліції для надання допомоги. Потім інспектор захотів перевірити документи та після перевірки оголосив, що транспортний засіб не зареєстрований у встановленому порядку, розглянув справу про адміністративне правопорушення. Після отримання постанови поштою позивач 10.02.2020 звернувся до начальника УПП в Полтавській області з заявою про скасування постанови ДПО18№683757 від 02.02.2020. 19.02.2020 отримав відповідь про скасування постанови та запрошення новий розгляд справи на 29.02.2020, але розгляд справи було відкладено на 04.03.2020.

04.03.2020 при розгляді справи порушувалися права позивача, з постановою ДПО18№951182 від 04.03.2020 про притягнення до відповідальності категорично не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В поданій до суду позовній заяві просив дії поліцейського Гнітько Д.О. щодо складання постанови визнати незаконними, постанову ДПО18№ 951182 від 04.03.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.03.2020 відкрито провадження в справі за даним позовом з призначенням судового засідання з розгляду справи по суті.

Відповідач 7 квітня 2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, не надав свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб, як не надав його і до позовної заяви.

В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали вимоги позовної заяви, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач в поданому до суду відзиву на позовну заяву просив суд розглядати справу без його участі.

Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, постановою серії ДПО18№ 951182 інспектора роти № 1 БУПП в Полтавській області ДПП капітана поліції Гнітько Дмитра Олександровича від 04.03.2020 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП та з урахуванням ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 2 лютого 2020 року о 5 год 00 хв в м. Полтава по вул. Соборності, 48, під час руху керував транспортним засобом HONDA CIVIG з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який не належить даному транспортному засобу, при перевірці документів, не надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.п. 2.9. «в», 2.4. ПДР України.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, суд виходить з такого.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 2.1. Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, реєстраційний документ на транспортний засіб (підпункт б)).

Підпунктом а) п. 2.4. Правил передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з п.п в) п. 2.9. Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КпАП України адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 126 КПАП України вбачається, що адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки реєстраційного документа на транспортний засіб.

З аналізу диспозиції ч. 6 ст. 121 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає, зокрема, у випадку керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що позивач ОСОБА_1 2 лютого 2020 року о 5 год 00 хв в м. Полтава по вул. Соборності, 48, під час руху керував транспортним засобом HONDA CIVIG, з номерним знаком НОМЕР_1 .

Відповідно до норм ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Єдині зразки державних номерних знаків та вимоги до них, у тому числі тих, що виготовляються за індивідуальним замовленням, встановлюються державними стандартами України.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлюється Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371).

Пунктом 7. зазначеного Порядку передбачено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Як встановлено судом та не оспорюється позивачем, транспортний засіб, яким керував позивач ОСОБА_1 2 лютого 2020 року в м. Полтаві по вул. Соборності, не мав державного номерного знаку, встановленого державними стандартами України. Встановлено, що транспортний засіб, який знаходився у володінні позивача, на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності, мав іноземну реєстрацію та позивач мав при собі документи щодо перетину даним транспортним засобом кордону, які не містили даних щодо реєстраційного номера автомобіля.

Разом з тим, реєстраційними документами, що супроводжують транспортний засіб, є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), тимчасовий реєстраційний талон транспортного засобу, облікова картка транспортного засобу (МВС, Наказ "Про затвердження Інструкції про порядок проведення криміналістичних досліджень транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, працівниками Експертної служби МВС України" від 31.05.2013 N 537).

В силу норм законодавства документи, які посвідчують правомірність ввезення та митного оформлення транспортного засобу, не є реєстраційними документами, а транспортні засоби, тимчасово ввезені на митну територію України для власного користування, підлягають державній реєстрації в сервісних центрах МВС.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 2 лютого 2020 року о 5 год 00 хв в м. Полтава по вул. Соборності, 48, під час руху керував транспортним засобом HONDA CIVIG, з номерним знаком НОМЕР_1 та на вимогу поліцейського не надав реєстраційний документ на зазначений вище транспортний засіб.

Звертаючись до суду з позовом та оскаржуючи постанову поліцейського, позивач ОСОБА_1 на обґрунтування своїх позовних вимог також і до суду не надав відповідного реєстраційного документа.

Твердження позивача про те, що транспортний засіб мав іноземну реєстрацію та за законодавством держави, в якій зареєстрований, наявність державного реєстраційного знаку не є обов`язковим, не заслуговує на увагу.

Україною ратифіковано Конвенцію про шляховий (дорожній) рух, яка підписана від імені Української РСР у Відні 8 листопада 1968 року. Статтею 36 Конвенції передбачено, що на кожному автомобілі, що знаходиться в міжнародному русі, має знаходитися попереду та позаду реєстраційним номер. Складові елементи та спосіб нанесення реєстраційного номера, мають відповідати положенням додатку 2 до Конвенції.

До поїздки за кордон допускаються транспортні засоби, на які видані реєстраційні документи відповідно до Конвенції про дорожній рух.

Отже, має місце порушення позивачем ПДР, що дає підстави вважати про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Посилання позивача на безпідставність вимоги поліцейського про зупинку не може бути прийняте до уваги виходячи з такого.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб, в тому числі і у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд в постанові від 25 вересня 2019 року в справі №127/19283/17 наголосив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

На підставі викладеного, оскільки позивач ОСОБА_1 дійсно порушив Правила дорожнього руху України, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, жодні правові підстави для скасування постанови інспектора відсутні, суд приходить до висновку про безпідставність твердження позивача про наявність підстав для визнання дій інспектора протиправними.

Суд, приходить до висновку, що постанова інспектора від 04 березня 2020 року серії ДПО18№ 951182 винесена на підставі та в межах повноважень, наданих інспектору, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КпАП України. При цьому зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КпАП України.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню.

При вирішенні справи суд також звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи в тому числі про адміністративні правопорушення про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху , ст. 121, частини 1, 2, 3, 5, 6 статті 122, ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тобто, при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поліцейський діяв від імені відповідного органу Національної поліції, тому він не є належним відповідачем у справі.

На ту обставину, що інспектор не може виступати самостійним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є саме державний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адмінправопорушення, звернув увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Судовий збір за розгляд справи судом необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Гнітько Дмитра Олександровича про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Судові витрати за розгляд справи судом віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової катерки платника податків НОМЕР_2 ;

-відповідач інспектор роти № 1 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Гнітько Дмитро Олександрович, місцезнаходження 38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В.

Повне судове рішення складено 04.05.2020.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко