Справа № 380/2472/20
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2472/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Крутько О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій просить суд:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) з 90% до 70% сум грошового забезпечення;

-визнати протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () в частині непроведення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) перерахунку пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з 05.11.2019 року;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () провести ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) перерахунок пенсії у розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 05.11.2019 року та здійснити виплату перерахованої пенсії, з врахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Також зазначає, що пенсію за вислугу років йому призначено з травня 2007 року в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення. Відповідачем на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» здійснено перерахунок моєї пенсії з 01.01.2016 р. та зменшено розмір грошового забезпечення, що використовується при підрахунку моєї пенсії з 90 % до 70 % грошового забезпечення. З 14.03.2019 року, на підставі заяви позивачу було призначено пенсію по інвалідності (як інваліду II групи), у відповідності до п. «а» ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 у справі №1.380.2019.001067 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині перерахунку моєї пенсії зі зменшенням відсоткового розміру пенсії з 90 % на 70% за період з 01.01.2016 по 14.03.2019 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити мені пенсію з 01 січня 2016 року по 14 березня 2019 року у розмірі 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

05.11.2019 року позивачем продано заяву про перехід з «пенсії по інвалідності» на «пенсію за вислугу років». Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області призначено пенсію за вислугу років позивачу у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Позивач вважає дії відповідача щодо зниження проценту відповідних сум грошового забезпечення для обчислення пенсії за вислугу років з 90% на 70% під час призначення пенсії (перехід з однієї пенсії на іншу) протиправними та такими, що порушують його конституційні права.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з вимогами, викладеними в позовній заяві не погоджується, оскільки згідно ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції станом на 05.11.2019, максимальний розмір пенсії обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Вважає, що пенсія ОСОБА_1 призначена у максимальному розмірі передбаченому Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Ухвалою від 30.03.2020 року відкрито спрощене провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.

Пенсія позивачу призначена з 22.05.2007 за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 90% суми грошового забезпечення.

З 14 березня 2019 року, після надання ОСОБА_1 статусу інваліда 2 групи, пенсія у відповідності до ст. 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", була перерахована у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення.

Внаслідок зміни грошового забезпечення відповідних категорій осіб, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 позивачу проведено перерахунок призначеної пенсії з 01.01.2016 у розмірі 70 % грошового забезпечення.

Вважаючи такі дії відповідача щодо перерахунку пенсії у розмірі 70% протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 у справі №1.380.2019.001067 (з врахуванням ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 р. про виправлення описки) визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині перерахунку моєї пенсії зі зменшенням відсоткового розміру пенсії з 90 % на 70% за період з 01.01.2016 по 14.03.2019 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити мені пенсію з 01 січня 2016 року по 14 березня 2019 року у розмірі 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

Вказане рішення Львівського окружного адміністративного суду набрало законної сили.

05.11.2019 року позивачем подано заяву до Пенсійного фонду про перехід з «пенсії по інвалідності» на «пенсію за вислугу років».

На підставі вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області поновлено виплату пенсії за вислугу років у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України у Львівській області із заявою про перерахунок йому пенсії із розрахунку 90% грошового забезпечення.

Листом від 20.02.2020 за №486-108/3-03/8-1300/20 відповідач повідомив, що з 05.11.2019 на підставі особистої заяви позивача йому призначено пенсію відповідно до п. «а» ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зазначає, що згідно ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції станом на 05.11.2019, максимальний розмір пенсії обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Вважаючи такі дії та бездіяльність відповідача щодо перерахунку пенсії у розмірі 70% протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Україна є соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 та частина перша статті 8 Основного Закону України).

У Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що «верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності». Складовою верховенства права є правова визначеність, яка, зокрема, знаходить свій вияв у принципі законних (легітимних) очікувань.

Європейський суд з прав людини у справі Івонн Ван Дайн проти Міністерства внутрішніх справ (Yvonne Van Duyn v. Home Office 04.12.1974) висловив правову позицію, за якою принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, ця держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відтак, обґрунтованими (легітимними) сподіваннями особи є очікування можливості ефективного здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі, якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями цих прав.

Згідно статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України /пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України/.

09.04.1992 прийнятий Закон України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" №2262-XII, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України - військовослужбовців Збройних Сил України, Прикордонних військ України, Національної гвардії України, Управління охорони вищих посадових осіб України, інших військових формувань, що створюються Верховною Радою України, Служби безпеки України, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України та членів їх сімей, а також військовослужбовців колишніх Збройних Сил СРСР, органів державної безпеки і внутрішніх справ СРСР та членів їх сімей.

Відповідно до статті 13 вказаного Закону XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу 22.05.2007) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а)особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б)особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за

страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в)особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" ( 1763-15 ) (пункт "в" статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

У подальшому, редакція частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", норма якої визначала максимальний відсотковий розмір відповідних сум грошового забезпечення військовослужбовця для обчислення пенсії, змінювалася.

Так, Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VІ від 08.07.2011 (надалі - Закон №3668-VІ), який набрав чинності з 01.10.2011, внесені зміни до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", змінено у відсотках розмір обчислення пенсії від грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції Закону №3668-VI, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Надалі, Законом України від 27.03.2014 №1166-VІІ "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (надалі - Закон №1166-VІІ), який набрав чинності з 01.05.2014, внесені до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ зміни встановлювали, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Суд зауважує, що Закони №3668-VI та №1166-VII набрали чинності після визнання за позивачем права на пенсію з розрахунку 90% розміру грошового забезпечення та її виплати, виходячи з вказаного розміру.

Отже, зважаючи на те, що орган пенсійного фонду фактично визнав за позивачем право на пенсію за вислугу років з розрахунку 90% розміру грошового забезпечення, суд вважає незаконним обмеження належної останньому пенсії максимальним розміром 70% грошового забезпечення при поновленні її виплати з 05.11.2019.

Таким чином, дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час поновлені її виплати з 90% на 70% відповідних сум грошового забезпечення вчинені не на підставі, не у межах повноважень та у не спосіб, що визначені Конституцією та законами України та є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено відповідачем.

Суд зауважує, що згідно з матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 з 22.05.2007 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірі 90% грошового забезпечення. Проте, з 14.03.2019 по 05.11.2019 позивач отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії МВС.

З 05.11.2019 ОСОБА_1 , поновлено виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та призначено у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Так, пенсія за вислугою років (довічно) в розмірі 90 % від сум грошового забезпечення була призначена позивачу з 22.05.2007 р., а не з 05.11.2019 р., а відтак застосування норми Закону №2262 в редакції, що діяли станом на 05.11.2019 р. є безпідставним.

За викладених обставин, суд вважає, що позивачу підлягає перерахунку пенсія за вислугу років з 05.11.2019 у зв`язку з поновленням виплати пенсії за вислугу років у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Додатково до викладеного суд вважає, що стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку. Зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ ні Законом №3668-VІ, ні Законом №1166-VI у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Постанова Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 «Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і Постанова КМ України №103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VI та Законом №1166-VIІ зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VI та Закону №1166-VIІ не зазнала.

З урахуванням викладеного, вважає, що при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови КМ України №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262- XII, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. За таких обставин відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.

При вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини третьої статті 291 КАС України, враховує правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у зразковій справі № 240/5401/18.

Так, в рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі № Пз/9901/58/18 (240/5401/18) Верховний Суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалось при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення з 05.11.2019 та відповідно, про наявність підстав для проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу з 05.11.2019 у зв`язку з поновленням виплати пенсії за вислугу років.

Позивач у вимогах позову зазначає також про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині непроведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з 05.11.2019 року.

Зазначена вимога задоволена судом у спосіб визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення з 05.11.2019 року.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак, розподіл судових витрат на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Львівській області () щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) з 90% до 70% сум грошового забезпечення з 05.11.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () здійснити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) перерахунок пенсії у розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 05.11.2019 року у зв`язку з поновленням виплати пенсії за вислугу років та здійснити виплату перерахованої пенсії, з врахуванням раніше виплачених сум.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Крутько О.В.