Справа № 521/17547/16-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 521/17547/16-а

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

при секретарі Жигайлової О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2018 року у справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірним та скасувати рішення УПФ України в Малиновському районі м.Одеси за №110/л-1 від 6.05.2016р. щодо відмови перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної у розмірі 90% від посадового окладу працівнику прокуратури Одеської області ОСОБА_1 на підставі постанови КМУ за №505 від 31.05.2012р. «Про упорядкування структури та умови оплати праці працівників органів прокуратури» у зв`язку зі збільшенням посадового окладу відповідно до постанови КМ за №1013 від 9.12.2015р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»; зобов`язати УПФ України в Малиновському районі м.Одеси з метою відновлення права на соціальний захист у повному передбаченому Законом обсязі провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку з 1.01.2016р., та здійснити виплати відповідно до ч.1 ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в редакції ЗУ від 4.09.2008р. №502-VI на підставі довідки, виданої прокуратурою Одеської області №420 від 25.03.2016р..

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.12.2016 року задоволено позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відповідно до Постанов КМУ №988 від 21.12.2016 р. та №628 від 22.08.2018 року) визнано незаконним та скасовано рішення відповідача від 06.05.2016 року № 110/л-1 про відмову у проведенні перерахунку пенсії позивача та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 20.04.2016 року із розрахунку 90% від нарахованої заробітної плати для обчислення пенсії у відповідності до довідки прокуратури Одеської області №420 від 25.03.2016 року, та виплатити заборгованість, що виникає на день такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси задоволено, постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06.12.2016 року - скасовано, прийнято по справі нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

13.12.2019 року Конституційний Суд України прийняв рішення №7-р(ІІ)/2019 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Вказаним рішенням Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

13.01.2019 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 року у справі № 521/17547/16-а. Крім того, заявник просить замінити відповідача у справі Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що за результатами апеляційного перегляду даної адміністративної справи Одеським апеляційним адміністративним судом було прийняте рішення про відмову у задоволенні позову. Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХII від 05 листопада 1991 року втратив чинність, а в новому Законі України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14 жовтня 2014 року змінено первину редакцію частини 20 статті 86, та, у відповідності до внесених змін, порядок і умови перерахунку делегувались Кабінету Міністрів України. Разом з тим, Кабінетом Міністрів України такий порядок протягом декількох років не був розроблений, а отже, за висновком суду, підстави зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії - відсутні. Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. За таких обставин у позивача виникло право, підтверджене Конституційним Судом України, на перерахунок пенсії, а тому наявні підстави для перегляду постанови апеляційного суду року у справі за виключними обставинами.

Відповідно до ч.1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання заявника про заміну відповідача у справі - Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає задоволенню.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надали заперечення на заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2018 року, та зазначили посилання заявника на рішення Конституційного Суду України №7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019 року як на підставу для перегляду з виключних підстав обставин постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 року безпідставними. Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначили про розгляд справи за їх відсутності.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити розгляд заяви за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, доводи заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, однією з підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Так, 13 грудня 2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), яким вирішено:

1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

2) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3) установити такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Згідно статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи наведене, положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, втратили чинність саме з 13 грудня 2019 року.

Крім цього, у резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року у справі №№ 3-209/2018(2413/18, 2807/19) зазначено, що частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними рішення відповідача, яке було прийняте до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2018 року положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню пенсійним органом.

Аналогічна правова позиція при розгляді заяв про перегляд за виключними обставинами судового рішення викладена у постановах Верхового Суду від 05 лютого 2019 у справі №333/5015/15-а, від 15 травня 2019 року у справі 640/20317/16-а та від 19 листопада 2018 року у справі №775/4893/18.

Суд також зауважує, що у разі, коли заявник вважає, що має право на перерахунок пенсії після прийняття Рішення Конституційного суду України 13 грудня 2019 року у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), він має право звернутись до відповідача із заявою про такий перерахунок.

Крім того, колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання наявності підстав для передачі справи на її розгляд, в ухвалі від 25 березня 2020 року справа № 808/1628/18 (спірні правовідносини виникли навколо розгляду заяви про перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року за виключними обставинами в зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 25 квітня 2019 року у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19)) зазначила наступне:

«У постанові від 14 січня 2020 року у справі № 910/20190/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що ухвалення Конституційним Судом України рішення, яке покладено в основу заяви, як підстава для перегляду постанови суду за виключними обставинами, не є правовою підставою для її скасування, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин у справі, що переглядається, пункт 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» був чинним і у встановленому законом порядку така норма закону неконституційною не визнавалась.

З огляду на ці та інші подібні постанови Верховного Суду касаційний суд підсумовує, що підхід, сформований рішеннями судів, що входять до різних судових палат і касаційних судів Верховного Суду, не визнає права на перегляд за виключними обставинами судових рішень з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, з трьох причин: на момент ухвалення судових рішень норма закону, згодом визнана неконституційною, була чинною; рішення не підлягали виконанню; перегляд рішень з цих підстав порушує принцип правової визначеності (res judicata)».

Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

При розгляді заяви про перегляд за виключними обставинами судового рішення, судом не встановлено в даній справі рішення, яке б підлягало виконанню та не було виконано.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03 червня 2019 року у справі №818/1131/17, відповідно до якої із тексту імперативних приписів пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що встановлена Конституційним судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення ще не виконане.

У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання та вчинення жодних дій.

Отже, колегія суддів зазначає про відсутність підстав, передбачених пунктом 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, для перегляду судового рішення апеляційної інстанції від 27 червня 2018 року у даній справі у зв`язку з виключними обставинами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ст. 3 Конституції України зазначено: «Держава відповідає перед людиною за свою діяльність». Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку (ч. 3 ст. 152 Конституції України). Відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування у сфері нормотворчої діяльності передбачено статтею 1175 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2018 року у даній справі.

Керуючись статтями 308, 311, 321, 325, 327, 328, 329, 361, 368, 369 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Замінити відповідача у справі - Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

У задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2018 року у справі № 521/17547/16-а - відмовити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2018 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 04.05.2020 року

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик