Справа № 300/573/20
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2020 р. справа № 300/573/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання протиправними дій щодо відмови в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, а також зобов`язання до вчинення таких дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради (надалі по тексту також - відповідач, Управління) про визнання протиправними дій щодо відмови в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, а також зобов`язання до вчинення таких дій.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем в порушення приписів пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", протиправно відмовлено у наданні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення з посиланням на те, що останньою не надано документів, які б підтверджували факт залучення її до формувань Цивільної оборони з виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції (надалі по тексту також - Чорнобильська АЕС, ЧАЕС). За доводами ОСОБА_1 , остання є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії та інвалідом 2-ої групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з участю у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, на підтвердження чого наявні відповідні посвідчення та експертне заключення. Працюючи у відділі робітничого постачання Углегорської ГРЕС (надалі по тексту також - Вуглегірська ДРЕС), позивач була направлена для надання допомоги при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в тридцяти кілометрову зону, де з 1 червня 1986 року по 10 червня 1986 року приймала участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони, про що містяться відповідні записи у трудовій книжці позивача, та підтверджується копіями посвідчень про відрядження. Тобто, позивач була відряджена і виконувала завдання штабу Цивільної оборони по Київській області в зоні відчуження. Жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони. Згідно аргументів позивача, факт залучення громадян до складу формувань цивільної оборони не потрібно встановлювати чи доводити, оскільки відповідно до норм чинного законодавства, що діяло на момент аварії на ЧАЕС на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях до складу Цивільної оборони в обов`язковому порядку зараховувалось все працездатне населення. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації на Чорнобильській АЕС та її наслідків, залучались до виконання цих робіт у складі формувань Цивільної оборони. А тому, враховуючи те, що позивач є інвалідом 2-ої групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з участю у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, приймала участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони, на переконання ОСОБА_1 вона має встановлене законом право отримати статус інваліда війни та відповідне посвідчення. Всі необхідні документи для отримання відповідного посвідчення були надані відповідачу. З наведених підстав просила позов задовольнити, шляхом:

- визнання протиправними дії Управління щодо відмови в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення;

- зобов`язання Управління надати статус особи з інвалідністю 2-ї групи внаслідок війни та видати відповідне посвідчення.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 13.03.2020 на підставі статей 260-261 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами (а.с.20-22).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 30.03.2020 за №02-13/1357/07, який надійшов на адресу суду 02.04.2020, разом із відповідними письмовими доказами (а.с.38-41, 42-52). Як свідчить зміст даного відзиву, відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , вказуючи на наступні обставини. Згідно доводів відповідача умовами для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Проте, ОСОБА_1 належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони, відповідачу не надала. Конкретної норми законодавства, яка б відносила все працездатне населення до формувань Цивільної оборони, позивачем також не наведено. Як пояснив відповідач Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженого наказом начальника ІДО СРСР від 6 червня 1975 року №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств. Посилаючись на лист роз`яснення Міністерства соціальної політики України №146/0/15-06/014 від 28.03.2006 відповідач зазначив, що підставою для надання учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є довідка, яка надається управліннями з питань надзвичайних ситуацій і підтвердження залучення особи до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зазначенням назви формування, терміну перебування у зоні відчуження та причинний зв`язок інвалідності із захворюванням, пов`язаним з цією аварією. З пояснювальної записки до проекту Закону України №1770-ІV від 15.06.2004 про внесення змін до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яким частину другу даної статті доповнено пунктом 9 такого змісту: "9) осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи", слідує, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб (1300 чоловік), які з перших днів аварії разом із військовослужбовцями виконували роботи у тридцяти кілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню. Таким чином, позивач помилково вважає, що статус особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, визначених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поширюється на усіх громадян, які входили до складу невоєнізованих формувань. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

На виконання вимог ухвали суду від 13.03.2020, позивачем надано письмове пояснення від 30.03.2020, яке надійшло на адресу суду 06.04.2020 із відповідними доказами (а.с.53-60). ОСОБА_1 пояснила, що в період з 26.04.1985 по 21.05.1987 вона працювала на посаді повара у відділі робітничого постачання Вуглегірської ДРЕС. Сама електростанція знаходилась у м. Світлодарськ Донецької області, а відділ робітничого постачання - в смт. Миронівський, який до 2015 року підпорядковувався Дебальцівській міській раді Донецької області. Відповідно до наказу по відділу робітничого постачання Вуглегірської ДРЕС №111 від 27.05.1986 "Про відрядження в Чорнобильську АЕС 13 чоловік" позивач була направлена для надання допомоги по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в тридцяти кілометрову зону, де з 1 червня 1986 року по 10 червня 1986 року приймала участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони. В даний період працювала по 16 годин поваром у їдальні на території піонерського табору "Казковий", розташованого в с. Іловниця, що у 23 кілометрах від Чорнобильської АЕС, приймаючи безпосередню участь в організації харчування працівників та ліквідаторів аварії на Чорнобильській АЕС.

Розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, письмового пояснення, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить із таких підстав та мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом ІІ групи, являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, свідченням чого є копія посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.08.2019 і копія посвідчення серії НОМЕР_2 від 20.02.2013 (а.с.9, 10).

Інвалідність ІІ групи встановлена позивачу внаслідок захворювання, пов`язаного з участю у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що засвідчується наявними в матеріалах справи копіями довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААА за №097913, довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 2-18 АД №005511 від 04.05.2011 та експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 01.04.2005 (а.с.11-12).

Згідно записів №№5, 6 і 7 у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 26.07.1983, остання 26.04.1985 прийнята на роботу поваром 4-го розряду в столову №11, з 26.11.1985 переведена поваром 4 розряду у ресторан "Енергетик" ОРС Углегорської ГРЕС, і з 21.05.1987 звільнена по переводу, у зв`язку з виїздом на роботу в район Крайньої Півночі (а.с.13-15).

За аргументами позивача, відповідно до наказу по відділу робітничого постачання Вуглегірської ДРЕС №111 від 27.05.1986 "Про відрядження в Чорнобильську АЕС 13 чоловік" остання в складі відповідної бригади із 13 чоловік була направлена для надання допомоги по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в тридцяти кілометрову зону, де з 1 червня 1986 року по 10 червня 1986 року приймала участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.59).

Така обставина, як вважає ОСОБА_1 , підтверджується посвідченням про відрядження від 27.05.1986, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.16).

Позивач 01.10.2019 звернулася до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради із заявою щодо видачі їй посвідчення особи з інвалідністю, як особі, якій встановлено інвалідність, пов`язану з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (а.с.46-47).

Листом від 25.10.2019 за №Б-234 відповідач відмовив у наданні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення з посиланням на те, що останньою не надано документів, які б підтверджували факт залучення її до формувань Цивільної оборони з виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.6).

Не погоджуючись із відмовою Управління соціального захисту населення Калуської міської ради у встановлення їй статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, ОСОБА_1 звернулася в суд з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я врегульовано Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 за №796-ХІІ (надалі також по тексту - Закон №796-ХІІ).

Так, відповідно до статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за №3551-ХІІ від 22.10.1993 (надалі по тексту також - Закон №3551-ХІІ) до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що умовами для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 за №302 (надалі по тексту також - Положення №302), посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення №302 визначено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 Закону №3551-ХІІ) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".

Як слідує з абзацу 2 пункту 7 коментованого Положення №302 "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (надалі по тексту також - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з пунктом 10 Положення №302 "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Основними доводами позивача щодо протиправності відмови Управління соціального захисту населення Калуської міської ради у встановленні їй статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, є те, що згідно законодавства, яке діяло на момент аварії на ЧАЕС, та відповідно до інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 31.08.2017 за №01.1-14/1366-16 до складу Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізованих, зараховувалось все працездатне населення (а.с.18). А тому позивач як ліквідатор коментованої катастрофи входила до складу формувань Цивільної оборони, а отже має право на отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Досліджуючи такі доводи позивача, суд відзначає слідуюче.

Так, як свідчать подані позивачем копії документів, ОСОБА_1 , працюючи у відділі робітничого постачання Углегорської ГРЕС, в період з 1 червня 1986 року по 10 червня 1986 року була направлена (відкомандирована) в м. Чорнобиль в піонерський табір "Казковий" (Сказочный) Чорнобильської АЕС (а.с.15, 16, 17).

Позивач є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії та інвалідом 2-ої групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з участю у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, на підтвердження чого наявні відповідні посвідчення та експертне заключення (а.с.9, 11, 12).

Документи на підтвердження вищевказаних обставин були долучені позивачем при зверненні до відповідача із заявою від 01.10.2019 про видачу їй посвідчення особи з інвалідністю, як особі, якій встановлено інвалідність, пов`язану з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (а.с.47).

Проте, на переконання суду, вказані обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка брала участь в ліквідації наслідків внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Водночас, для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зазначений Закон містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року за №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 6 червня 1975 року за №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Згідно листа-роз`яснення Міністерства соціальної політики №146/0/15-06/014 від 28.03.2006 (а.с.48) щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, визначено, що за повідомленням Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали три зведені загони Цивільної оборони, які були сформовані на базі "Хімволокно", також інших невоєнізованих формувань Цивільної оборони. Документи щодо їх формування, складу, місця роботи повинні зберігатися в управліннях з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи або в архівах обласних державних адміністрацій. Крім формувань Цивільної оборони, в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС брали участь формування чи підрозділи різних міністерств. Вони формувались і направлялись у райони виконання робіт на підставі розпорядження керівників цих відомств і документи про це повинні зберігатись у відомчих архівах. На громадян, які були у складі даних формувань норми пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не поширюються. А підставою для надання учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є довідка, яка видається управліннями з питань надзвичайних ситуацій і підтвердження залучення особи до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зазначенням назви формування, терміну перебування у зоні відчуження та причинний зв`язок інвалідності із захворюванням, пов`язаним з цією аварією.

З пояснювальної записки до проекту Закону України №1770-ІV від 15.06.2004 про внесення змін до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яким частину другу даної статті доповнено пунктом 9 такого змісту: "9) осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи" (а.с.49), слідує, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб (1300 чоловік), які з перших днів аварії разом із військовослужбовцями виконували роботи у тридцяти кілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню. Зокрема, перелік робіт, які проводились цими загонами включав проведення радіаційної розвідки, гасіння пожеж на забруднених радіонуклідами торфовищах, дезактивацію доріг, жилих та адміністративних будинків, спецобробку техніки на пунктах дезактивації, доставку дезактиваційних речовин та інші. Роботи проводились у складі військових формувань, при цьому всі архівні документи на підтвердження цих фактів збереглись (http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/zweb2/webproc4_1?pf3511=14168).

Відтак, суд вважає помилковими доводи позивача про те, що статус особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, визначених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-ХІІ поширюється на усіх громадян, які входили до складу невоєнізованих формувань.

В межах спірних правовідносин має бути підтверджена належними та допустимими доказами участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії у складі формувань Цивільної оборони. Втім, таких доказів позивач не надала ні відповідачу при зверненні із заявою від 01.10.2019, а ні суду під час розгляду справи.

Посилання позивача на інформаційну довідку (про участь у формуваннях ЦО) №01.1-14/1366-16 від 31.08.2017 Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, є безпідставними, оскільки ним не підтверджено факт участі позивача в підрозділах Цивільної оборони (а.с.18).

Ухвалою про відкриття провадження у справі суд просив позивача надати копію інформаційної довідки, адресованої саме ОСОБА_1 , проте, останньою таку довідку не надано.

Суд не має достатніх підстав вважати, що інформаційна довідка (про участь у формуваннях ЦО) №01.1-14/1366-16 від 31.08.2017 видана саме на звернення позивача.

З огляду на наведене вище суд погоджується з доводами відповідача про те, що за відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС достатніх підстав для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-ХІІ немає.

Документи, які позивач долучила до своєї заяви, адресованої Управлінню соціального захисту населення Калуської міської ради, щодо набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни належним чином підтверджують лише її статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що вона брала участь у таких заходах.

Втім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач не надала.

Ця обставина є істотною, позаяк в протилежному випадку статус особи з інвалідністю внаслідок війни (на підставі пункту 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-ХІІ) поширюватиметься на всіх, хто належать до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків та відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (підпункт 1 частини першої статті 9 Закону №796-ХІІ).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року у справі №368/1579/14, від 10 травня 2018 року у справі №279/12162/15-а, від 07 червня 2018 року у справі №377/797/17, від 21 серпня 2018 року у справі №279/2285/16-а та від 19 вересня 2019 року у справі №756/8323/16-а.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

З огляду на наведене вище суд дійшов висновку про відсутність доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а отже у останньої немає достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, в адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини 3 статті 2, частини 2, 4 статті 9, частина 3 статті 77, частина 6 статті 94 КАС України).

Поряд з вище сформованими висновками по справі, виходячи із принципу офіційності, необхідно відмітити про розбіжності в документах, поданих позивачем.

Зокрема, згідно записів №№6, 7 у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 26.07.1983, в період з 26.11.1985 по ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 ( змінене прізвище на ОСОБА_1 перебувала на роботі (посаді) повара 4-го розряду у ресторан "Енергетик" ОРС Углегорської ГРЕС (а.с.15).

Разом з тим, копії двох відряджень з населеного пункту "Миронівка" в населений пункт "Київ", та з населеного пункту "Київ" в населений пункт "Чорнобиль" свідчить про відрядження " ОСОБА_1. " як "повара столової №6", що повністю відповідає даним щодо місця роботи, зафіксованих в наказі ОРС Углегорської ГРЕС №111 від 27.05.1986, виданого, скеред інших із числа 13 осіб, у відношенні до ОСОБА_5 ( ОСОБА_1. ) - "повар столової №6" (а.с.15, 16, 17, 59).

Позивач стверджує, що ОСОБА_1. є її сестрою, із якою разом згідно наказу №111 від 27.05.1986, була відряджена для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Разом з тим, наказ №111 від 27.05.1986 не містить відомостей щодо ОСОБА_1 (змінене прізвище на ОСОБА_1 , а остання не надала суду докази про те, що ресторан "Енергетик" ОРС Углегорської ГРЕС є тією ж "столовою №6".

Відтак, в розгляді справи вжито всіх заходів на з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, в тому числі здійснено витребування судом додаткових пояснень і доказів з власної ініціативи.

З огляду на вказане, суд вважає, що позивач не довів обставини про наявність достатніх законних підстав для визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Калуської міської ради щодо відмови позивачу в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Як свідчать встановлені в суді обставини, відповідач, відмовляючи позивачу у встановлення останній статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, діяв обґрунтовано, з урахування усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення питання у спірних відносинах.

Враховуючи вищенаведене, суд робить висновок про не обґрунтованість адміністративного позову в цілому, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" та беручи до уваги висновок суду про безпідставність позовних вимог, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно із пунктом 3 розділу IV "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений, зокрема статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Управління соціального захисту населення Калуської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 03193318), вул. Євшана, 9, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.