Справа № 200/13595/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року справа №200/13595/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Міронова Г.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року (повний текст складено 18 лютого 2020 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/13595/19-а (суддя І інстанції - Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа - Заводський районний суд м. Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі - відповідач, ТУ ДСА України в Запорізькій області), третя особа: Заводський районний суд м. Запоріжжя та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд: визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області в частині невиплати судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 06 квітня 2016 року по 31 жовтня 2016 року включно; зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити щомісячну доплату судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 06 квітня 2016 року по 31 жовтня 2016 року включно з урахуванням індексації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звуження прав на отримання 15 відсотків посадового окладу з квітня 2015 року є протиправним і порушує норми Конституції України, у зв`язку з чим, її безпідставно позбавили права на отримання доплати до посадового окладу в розмірі 15% посадового окладу з квітня 2016 року. Позивач посилається на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №805/152/16-а, в якій зазначено, що судді, стаж роботи яких на посаді судді, на момент набрання чинності Законом №192-VІІІ складав менше 3 років, але які отримували щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків, із набуттям чинності вказаного закону, право на отримання такої щомісячної доплати не втратили, а тому мають право її отримувати до набуття ними стажу роботи на посаді судді у 3 роки.

До початку судового розгляду справи по суті позивачем до суду першої інстанції подано адміністративний позов про збільшення розміру позовних вимог, в якому позивач просив суд: визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області в частині ненарахування та невиплати судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу за періоди з 05 березня 2015 року по 31 березня 2015 року включно та з 06 квітня 2016 року по 31 жовтня 2016 року включно; зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити щомісячну доплату судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу за періоди з 05 березня 2015 року по 31 березня 2015 року включно та з 06 квітня 2016 року по 31 жовтня 2016 року включно з урахуванням індексації.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі № 200/13595/19-а позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області в частині ненарахування та невиплати судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу за періоди з 05 березня 2015 року по 31 березня 2015 року включно та з 06 квітня 2016 року по 31 жовтня 2016 року включно. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити щомісячну доплату судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу за періоди з 05 березня 2015 року по 31 березня 2015 року включно та з 06 квітня 2016 року по 31 жовтня 2016 року включно з урахуванням індексації.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Відповідно до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII, який набрав чинності 28 березня 2015 року, судді, стаж роботи яких складає менше трьох років, не мають права на отримання щомісячної доплати за вислугу років. Крім того, за березень 2015 року доплата позивачу нараховувалась.

Позивачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом голови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2016 року №2-К "Про встановлення набавки судді ОСОБА_1 " позивачу як судді Заводського районного суду м. Запоріжжя встановлено з 01 квітня 2015 року доплату за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу (а.с. 16).

18 жовтня 2019 року позивачем до ТУ ДСА України в Запорізькій області подано заяву про вжиття заходів щодо виконання наказу голови суду №2-к від 21 червня 2016 року в частині проведення нарахування та виплати судді ОСОБА_1 доплати за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу з урахуванням індексації за період з 06 квітня 2016 року по 31 жовтня 2016 року (а.с. 18-19).

На вказану заяву позивач отримала лист ТУ ДСА України в Запорізькій області від 19 листопада 2019 року №08-04/3271, в якому повідомлялось, що дії ТУ ДСА України в Запорізькій області стосовно нарахування та виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 у період з 06 квітня 2019 року по 31 жовтня 2016 року не визнані протиправними, зобов`язання щодо перерахунку суддівської винагороди за період з 06 квітня 2016 року по 31 жовтня 2016 року відповідно до постанови Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі №805/152/16-а у територіального управління відсутні (а.с. 20).

З наявної в матеріалах справи довідки про заробітну плату судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 судом встановлено, що останній не нараховувалась та не виплачувалась надбавка за вислугу років за період травень 2016 року - жовтень 2016 року включно. Крім того, відповідно до вказаної довідки надбавка за вислугу років у квітні 2016 року була виплачена позивачу лише за 3 дні (а.с. 35).

З наявної в матеріалах справи копії розрахункового листа позивача за березень 2015 року вбачається, що надбавка за вислугу років останній була нарахована та знаятя ( різниця судді -174) (а.с. 180). Зазначений розрахунковий лист спростовує доводи відповідача, що позивачу за березень 2015 року надбавка за вислугу років була нарахована та сплачена.

28 березня 2015 року набув чинності Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VIII, яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів" викладено у новій редакції.

Розмір суддівської винагороди, її складові, а також визначення стажу роботи судді, у тому числі посади, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді, урегульовані статтями 133 і 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон).

Частиною 1 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з абзацом першим частини 5 статті 133 Закону суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

На час призначення позивача на посаду судді була чинна редакція Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка передбачала виплату суддям щомісячної доплати за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу (частина 5 статті 129).

Відповідно до положень частини другої статті 127 Конституції України та статті 53 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" обмеженням щодо реалізації особою, яка є суддею, гарантованих Конституцією України прав, є, зокрема відсутність права обіймати будь-які інші, крім посади судді, оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу, крім наукової, викладацької та творчої. Також суддя не має права поєднувати свою діяльність із підприємницькою або адвокатською, не може належати до політичної партії чи професійної спілки, виявляти прихильність до них, брати участь у політичних акціях, мітингах, страйках. Відповідно держава встановлює для суддів компенсаційні трудові гарантії, а також гарантує достатній рівень, соціального забезпечення.

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі №805/152/16-а, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року та постановою Верховного Суду від 30 вересня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області; Заводського районного суду м. Запоріжжя; за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області в частині невиплати судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з квітня 2015 року по 05 квітня 2016 року з урахуванням індексації.

Визнано незаконною бездіяльність Заводського районного суду м. Запоріжжя в частині невиплати судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з квітня 2015 року по 05 квітня 2016 року з урахуванням індексації.

Зобов`язано Заводський районний суд м. Запоріжжя видати наказ про встановлення судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з квітня 2015 року.

Зобов`язано Територіальне Управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з квітня 2015 року по 05 квітня 2016 року з урахуванням індексації.

У відповідності до положень частини четвертої ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду адміністративної справи №805/152/16-а судом установлено, що Указом Президента України від 18 жовтня 2013 року № 570/2013 ОСОБА_1 було призначено суддею Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області строком на п`ять років. В подальшому, Указом Президента України від 14 лютого 2015 року №83/2015 Позивача було переведено на посаду судді Заводського районного суду м. Запоріжжя, та наказом голови суду від 05 березня 2015 року №1-К зараховано до складу зазначеного суду.

За висновком суду, викладеним у справі №805/152/16-а, положення Закону України №192-VІІІ щодо умов виплати і набуття права на отримання щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу у взаємозв`язку із статтею 58 Конституції України, застосовуються до тих відносин, що виникли після набуття ним чинності. Зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства. Судом зроблено висновок, що судді, стаж роботи яких на посаді судді, на момент набрання чинності Законом №192-VІІІ складав менше 3 років, але які отримували щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків, із набуттям чинності вказаного закону, право на отримання такої щомісячної доплати не втратили, а тому мають право її отримувати до набуття ними стажу роботи на посаді судді у 3 роки.

З огляду на встановлені у вищенаведеному судовому рішенні обставини, беручи до уваги установлення в судовому порядку наявності у позивача права на отримання щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків вже після набрання чинності Закону України №192-VІІІ та з урахуванням індексації, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі № 200/13595/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі № 200/13595/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 05 травня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

Г.М. Міронова