Справа № 196/1594/19
Суддя: Гудим О. М.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/1594/19
№ провадження 2-а/196/7/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області, як адміністративний суд, у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

за участі секретаря - Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйона 1 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Любченка Валерія Сергійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до інспектора 3 батальйона 1 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Любченка Валерія Сергійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 08 грудня 2019 року, близько 22 год. 55 хв., він рухався транспортним засобом SKODA FABIA н.з. НОМЕР_1 по вул.Шосе Донецьке 60 км м.Дніпро, його зупинив інспектор поліції Любченко В.С., представився та пояснив причину зупинки, а саме, що на його автомобілі не працює права фара, про що йому не було відомо, оскільки він виїздив з працюючою правою фарою. Потім інспектор наказав пред`явити старховий поліс, на що він зауважив, що перевірку наявності поліса ОСЦПВ на автодорозі поліцейський може контролювати відповідно до Закону України "Про страхування ОСЦПВ" лише в разі порушення ПДР та оформлення ДТП.

Проте, інспектор Любченко В.С. наполягав на своєму і тоді він показав поліс № НОМЕР_2 , діючий з 21.08.2019 року по 20.08.2020 року, але інспектор йому повідомив, що поліс у нього не дійсний і виніс постанову про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.17, 104, 105, 162 КАС України, прохає суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1840645 від 08.12.2019 року інспектора 3 батальйона 1 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Любченка В.С. та закрити провадження в справі; дії інспектора 3 батальйона 2 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Любченка В.С. по складенню у відношенні нього постанови визнати протиправними.

Відповідач інспектор 3 батальйона 1 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Любченко В.С. у своєму відзиві на позовну заяву посилається на те, що відповідно до п.п.ґ п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з п.2.4 (а) ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст.53 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з ч.21.2, ч.21.3 ст.21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

На відеозапису з нагрудного відео реєстратора зафіксоване інкриміноване позивачу правопорушення та розгляд справи проводився згідно з чинним законодавством.

При цьому, вважає, що зміст позовної заяви взагалі не містить будь-яких обгрунтувань, що свідчить як структура заяви, а також, те що в позовній заяві містяться лише посилання на норми КУпАП та КАСУ та не зазначено яким чином позивач дійшов висновку про недоведеність відповідачем вчинення ним правопорушення.

Отже, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - Марченко А.О. в своїх поясненнях на позовну заяву вважає позовні вимоги необгрнутованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Зупинка транспортного засобу, за кермом якого був позивач, була здійснена у відповідності до вимог ст.23 Закону України "Про Національну поліцію". Згідно з п.2.4 (а) ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема: поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, відповідно до бази МТСБУ поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивача є нечинним.

Таким чином, вважає, що розгляд справи інспектором був проведений відповідно до вимог чинного законодавства. Позивачем не надано жодного доказу, яким спростовувався факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Отже, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Позивач Поляничко О.С. в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Інспектор 3 батальйона 2 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Любченко В.С. в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, прохає у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника та прохають у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено судом, згідно постанови серії ЕАК № 1840645 позивач ОСОБА_1 08.12.2019 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., за те, що 08 грудня 2019 року, близько 23.14 год., в м.Дніпро по вул.Шосе Донецьке, 60 км, керував транспортним засобом SKODA FABIA н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби з непрацюючою правою фарою, при перевірці документів було встановлено, що у водія відсутній діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних тарнспортних засобів, чим порушив п.2.1 "ґ" ПДР України (а.с.3).

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п.1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правилами дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, п. 2.1 "г" чітко визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Адміністративним правопорушенням на підставі ч.1 ст.126 КУпАП є керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 4 статті 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч 2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п.4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.ч.1, 2, 4 ст.126 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу III зазначеної Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.1, 2, 4 ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 13.1 Інструкції № 111 (з наступними змінами та доповненнями), підставою для зупинення транспортних засобів є, зокрема, таке: порушення ПДР водіями, наявність даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія, пасажирів або вантажу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, злочину чи адміністративного правопорушення, необхідність опитування водія чи пасажирів про обставини скоєння ДТП, адміністративного правопорушення, злочину, свідками якого вони є або могли бути, необхідність залучення водія транспортного засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або працівникам міліції чи як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод тощо.

Вказаною нормою визначено вичерпний перелік підстав для зупинення транспортних засобів, якими керують водії.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови, серія ЕАВ № 1211126 від 08.06.2019 року в ній не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, при цьому в постанові про адміністративне правопорушення відсутні мотиви відхилення інших доказів, зокрема пояснення правопорушника чи пояснення можливих свідків.

При цьому, позивачем надано Поліс №117715150 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між ПрАТ "СК "Глобал Гарант" та ОСОБА_1 , транспортний засіб SKODA FABIA н.з. НОМЕР_1 , строк дії договору: з 00.00 год. 21.08.2019 року до 20.08.2020 року включно, тобто який був чинний на момент зупинки позивача та був наданий останнім на вимогу поліцейського (а.с.6).

Також, інспектором винесено постанову у відношенні позивача лише за порушення останнім вимог п.2.1 "ґ" ПДР України, хоча в постанові як на причину зупинки вказано, що водій керував транспортним засобом в темну пору доби з непрацюючою правою фарою, проте адмінстративне стягнення накладено лише за порушення водієм п.2.1 "ґ" ПДР України, таким чином будь-яких інших порушень вимог ПДР України вчинених позивачем в оскаржуваній постанові не зафіксовано.

Дослідженням відеозапису на DVD-R диску, на якому зафіксовано зупинку водія ОСОБА_1 08.12.2019 року, близько 22.55 год. інспектором Любченко В.С. в м.Дніпро вул.Шосе Донецьке 60 км, встановлено, що даний відеозапис не містить доказів обставин, викладених в постанові інспектора, а саме: водій керував транспортним засобом в темну пору доби з непрацюючою правою фарою, а також нечинність наданого ОСОБА_1 інспектору ОСОБА_2 для перевірки полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, нечинність якого була лише припущенням самого інспектора.

Посилань на будь-які інші докази вказана постанова також не містить.

Таким чином, відповідачем в порушення ч.2 ст.71 КАС України не надано доказів вчинення позивачем будь-яких порушень, внаслідок яких у інспектора виникло б право зупинки транспортного засобу та вимоги від позивача пред`явлення поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також, позивачем не надано суду належних доказів наявності у позивача на час складення протоколу про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, тобо станом на 08.12.2019 року, нечинного поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, суд позбавлений можливості встановити факт вчинення або невчинення позивачем вказаного порушення, оскільки в даному випадку наявні лише доводи позивача, що ним не вчинено порушення ПДР України, та доводи відповідача і третьої особи про зворотнє.

Відповідно до ст.159 ч.4 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Крім того, суд зазначає, що за приписами ст.2 КАС України, які фактично визначають вимоги зокрема до рішень суб`єктів владних повноважень, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Таким чином, із наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, що позивач 08.12.2019 року о 22.55 год. в м.Дніпро по вул.Шосе Донецьке 60 км порушив вимоги п.2.1 "ґ" ПДР України та керував транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних тарнспортних засобів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Отже, відповідачем не доведено факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення вимог п.2.1 "ґ" Правил дорожнього руху України, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1840645.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем в судовому засіданні не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

Згідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

За правилами ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд не повноважний вирішувати даного виду питань.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанову серії ЕАК №1840645 від 08.12.2019 року у відношенні ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково.

Враховуючи положення ч.1 ст.247 КУпАП, якою визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8-10, 20, 72, 77, 90, 159, 241-246, 250, 286, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Розділу VІІ КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйона 1 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Любченка Валерія Сергійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Постанову інспектора 3 батальйона 1 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Любченка Валерія Сергійовича серії ЕАК №1840645 від 08 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП скасувати, та провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП - закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині позову відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі до районного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча О.М. ГУДИМ