Справа № 560/1546/20
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1546/20
РІШЕННЯ

іменем України

30 квітня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання відмови, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії.

I. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у виплаті позивачу, як члену сім`ї військовослужбовця, що загинув під час захисту Батьківщини, 25-відсоткового підвищення від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до державної соціальної допомоги, що отримує позивач;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу, як члену сім`ї військовослужбовця, що загинув під час захисту Батьківщини, 25-відсоткового підвищення від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до державної соціальної допомоги, що отримує позивач;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу, як члену сім`ї військовослужбовця, що загинув під час захисту Батьківщини, 25-відсоткове підвищення від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до державної соціальної допомоги, що отримує позивач, з моменту отримання позивачем відповідного статусу, а саме з 09.08.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він є особою з інвалідністю 2 групи та водночас є членом сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни має право на ряд пільг. Водночас позивач вказує, що як член сім`ї загиблого ветерана війни має право на доплату до отримуваної соціальної допомоги у розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Однак, звернувшись до відповідача із заявою про нарахування надбавки до отримуваної соціальної допомоги з моменту надання статусу "Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни", отримав відповідь в якій повідомлено, що права на доплату до соціальної допомоги у розмірі 25% від прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність позивач не має.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки звужує обсяг пільг гарантованих йому законодавством, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вказаного зазначає, що положеннями частини 4 статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» передбачено можливість підвищення на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії. Вказує, що оскільки позивач отримує допомогу для осіб з інвалідністю ІІ групи, то права на відповідне підвищення соціальної допомоги він не має.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.03.2020 відкрито провадження в даній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК АВ№0054558 від 06.12.2019.

Водночас, згідно посвідчень серії НОМЕР_1 від 09.08.2019 та НОМЕР_2 № НОМЕР_3 від 22.10.2019 позивач є членом сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 від 24.01.2020 позивач отримує державну соціальну допомогу як інвалід ІІ групи.

03.02.2020 позивач звернувся з заявою до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, в якій просив вжити заходів щодо нарахування та виплати йому надбавки (підвищення) соціальної допомоги як особі з інвалідністю 2 групи та члена сім`ї загиблого ветерана війни, оскільки згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на 25% надбавку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність до основної суми виплати соціальної допомоги, яку отримує. Перерахунок просив здійснити з моменту отримання статусу «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни».

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач листом від 06.02.2020 №1036 повідомив, що згідно частини 23 статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-які підвищення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю II групи у даному нормативно-правовому акті не передбачено.

Крім того повідомлено, що управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради зроблено запит до департаменту соціального захисту Хмельницької обласної державної адміністрації для відповідного роз`яснення вимог зазначених вище нормативно-правових актів.

Вважаючи відмову відповідача у здійсненні нарахування та виплати підвищення соціальної допомоги протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з абз. 2 ст. 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю - щомісячна державна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю.

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону, громадяни України, які досягли віку, встановленого статтею 1 цього Закону, і не мають права на пенсію, або є особами з інвалідністю і не мають права на пенсію по інвалідності або державну допомогу у зв`язку з інвалідністю та постійно проживають на території України, мають право на державну соціальну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

У статті 3 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю" вказано, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної соціальної допомоги: державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; державна соціальна допомога на догляд.

Тобто, Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю" визначає, що особи з інвалідністю отримують державну соціальну допомогу.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради з 19.11.2018, як одержувач державної соціальної допомоги особі з інвалідністю ІІ групи.

У свою чергу, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ (зі змінами).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" цей Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", чинність цього Закону поширюється в тому числі на сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також сім`ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Частиною 4 статті 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, ОСОБА_1 є батьком загиблого ветерана війни і, відповідно, членом його сім`ї.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на підвищення до державної соціальної допомоги особам з інвалідністю, яка призначена відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю" на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а тому відмова Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради №1036 від 06.02.2020 є протиправною.

Разом з тим, оцінюючи вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності, суд вказує на таке.

Згідно загальних засад права, бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Як встановлено, судом відповідач відмовив ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті надбавки (підвищення) соціальної допомоги листом №1036 від 06.02.2020, тобто вчинив активні дії. Визнання протиправною відмови відповідача є повноцінним способом захисту порушених прав позивача. Відтак, в частині визнання протиправною бездіяльності, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, слід зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської нарахувати та виплатити позивачу, як члену сім`ї військовослужбовця, що загинув під час захисту Батьківщини, 25-відсоткове підвищення від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до державної соціальної допомоги, що отримує позивач, з моменту отримання позивачем відповідного статусу, а саме з 09.08.2019.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та звільнення позивача від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради у виплаті ОСОБА_1 , як члену сім`ї військовослужбовця, що загинув під час захисту Батьківщини, 25-відсоткового підвищення від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до державної соціальної допомоги, що отримує позивач.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як члену сім`ї військовослужбовця, що загинув під час захисту Батьківщини, 25-відсоткове підвищення від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до державної соціальної допомоги, що отримує позивач, з моменту отримання позивачем відповідного статусу, а саме з 09.08.2019.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину

Повне рішення складене 30 квітня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )
Відповідач:Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради (вул. Проскурівського підпілля, 32, Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 03198563)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап