Справа № 440/569/20
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/569/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Полтавській області про визнання протиправними та скасування вимог,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також - відповідач) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6536-50 У від 29.11.2018 та № Ф-6536-50 У від 12.06.2019.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на протиправність нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно вимог про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6536-50 У від 29.11.2018 та № Ф-6536-50 У від 12.06.2019, зважаючи на прийняття судового рішення про скасування статусу суб`єкта підприємницької діяльності у 2002 році, а відтак зобов`язання по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відсутнє.

03.02.2020 до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом: зупинення стягнення та проведення всіх виконавчих дій по виконавчому провадженню № 58649869 на підставі виконавчого документа № Ф-6536-50 У вимоги Головного управління ДПС в Полтавській області від 29.11.2018 до набрання законної сили рішення суду у цій справі; зупинення стягнення та проведення всіх виконавчих дій по виконавчому провадженню № 60591429 на підставі виконавчого документа № Ф-6536-50 У вимоги Головного управління ДПС в Полтавській області від 12.06.2019 до набрання законної сили рішення суду у цій справі /а.с. 36-39/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду /а.с. 41/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України /а.с.43-44/.

22.02.2020 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до адміністративного суду та уточненою позовною заявою /а.с 46-63/.

24.02.2020 до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом: зупинення стягнення та проведення всіх виконавчих дій по виконавчому провадженню № 58649869 на підставі виконавчого документа № Ф-6536-50 У вимоги Головного управління ДПС в Полтавській області від 29.11.2018 до набрання законної сили рішення суду у цій справі; зупинення стягнення та проведення всіх виконавчих дій по виконавчому провадженню № 60591429 на підставі виконавчого документа № Ф-6536-50 У вимоги Головного управління ДПС в Полтавській області від 12.06.2019 до набрання законної сили рішення суду у цій справі /а.с. 65-68/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову /а.с. 77/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27 березня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що позивач перебувала на обліку як фізична особа-підприємець з 13.07.1995 на загальній системі оподаткування та звітності, відтак є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Станом на 12.06.2019 за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 19221,81 грн, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно сформовано вимоги № Ф-6536-50 У від 29.11.2018 та № Ф-6536-50 У від 12.06.2019 /а.с. 89-106/.

Позивач своїм правом надати відповідь на відзив не скористався.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно свідоцтва про зміну імені Серії НОМЕР_1 від 21 листопада 2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила ім`я на ОСОБА_1 , про що 21 листопада 2018 року складено відповідний запис № 133 /а.с 15/.

ОСОБА_1 взята на облік ГУ ДФС у Полтавській області, Управління у м. Полтаві, ДПІ у м. Полтаві з 13.07.1995 /а.с. 108-110/.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань датою запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності є 04.06.2019, номер запису 3045446 /а.с. 108-110/.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.10.2002 у справі 8/269 за заявою Державної податкової інспекції м. Полтави про визнання неплатоспроможним Приватного підприємця ОСОБА_1 ухвалено скасувати Приватному підприємцю ОСОБА_1 статус суб`єкта підприємницької діяльності; Полтавському міськвиконкому скасувати державну реєстрацію Приватного підприємця ОСОБА_1 ; копію ухвали направити ліквідатору, ДПІ м. Полтава, облуправлінню для виключення з ЄДРПОУ, Полтавському міськвиконкому, державному органу з питань банкрутства /а.с. 18/.

ГУ ДПС у Полтавській області здійснило нарахування позивачу боргу зі сплати єдиного внеску за 2018-2019 роки, у зв`язку з чим 29.11.2018 сформувало й направило ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу зі сплати єдиного внеску № Ф-6536-50 У на суму 15819,54 грн /а.с. 16/ та 12.06.2019 - вимогу про сплату боргу зі сплати єдиного внеску № Ф-6536-50 У на суму 5211,36 грн /а.с 17/.

18.03.2019 старшим державним виконавцем Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Гуріною Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58649869 за вимогою № Ф-6536-50 У від 29.11.2018 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь держави в розмірі 15819,54 грн /а.с. 26/.

14.11.2019 старшим державним виконавцем Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Гуріною Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60591429 за вимогою № Ф-6536-50 У від 12.06.2019 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь держави в розмірі 5211,36 грн /а.с. 30/.

Вважаючи, що спірні вимоги є протиправними та підлягають скасуванню, позивач звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати визначає Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Приписами пункту 2 частини 1 статті 7 Закону встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За приписами частини 8 статті 9 Закону України № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Отже, єдиний соціальний внесок повинні сплачувати, зокрема фізичні особи-підприємці.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про підприємництво» від 07.02.1991 № 698-XII у редакції від 06.12.2001 (чинній на момент винесення ухвали Господарського суду Полтавської області від 24.10.2002 у справі 8/269 про скасування Приватному підприємцю ОСОБА_1 статусу суб`єкта підприємницької діяльності) діяльність підприємця припиняється на підставі рішення суду або арбітражного суду у випадках, передбачених законодавством України.

Статтею 8 Закону України «Про підприємництво» від 07.02.1991 № 698-XII у редакції від 06.12.2001 передбачено, що скасування державної реєстрації здійснюється за заявою власника (власників) або уповноважених ним (ними) органів чи за особистою заявою підприємця-громадянина, а також на підставі рішення суду (арбітражного суду) в разі: визнання недійсними або такими, що суперечать законодавству, установчих документів; здійснення діяльності, що суперечить установчим документам та законодавству України; несвоєчасного повідомлення суб`єктом підприємницької діяльності про зміну його назви, організаційної форми, форми власності та місцезнаходження; визнання суб`єкта підприємницької діяльності банкрутом (у випадках, передбачених законодавством); неподання протягом року до органів державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності згідно з законодавством.

Скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності здійснюється органом державної реєстрації за наявності ліквідаційного балансу, складеного і затвердженого згідно з законодавством, та інших документів, що підтверджують проведення заходів щодо ліквідації суб`єкта підприємницької діяльності як юридичної особи, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, шляхом виключення його з Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності.

Орган державної реєстрації в десятиденний термін повідомляє відповідні державні податкові органи та органи державної статистики про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності.

Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Положення про порядок державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 р. N 740 у редакції від 11.10.2002 (чинного на час скасування ОСОБА_1 статусу суб`єкта підприємницької діяльності) скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи здійснюється шляхом виключення його з Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності на підставі таких документів: особистої заяви підприємця-громадянина або рішення суду (господарського суду) у випадках, передбачених законодавством; довідки органу державної податкової служби про зняття з обліку; довідки установ банків про закриття рахунків; довідки органу внутрішніх справ про здачу печаток і штампів; оригіналу свідоцтва про державну реєстрацію (п. 37).

Орган державної реєстрації у 10-денний термін повідомляє відповідні органи державної податкової служби та державної статистики про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності (п. 38).

Відповідно до п. 8.6 Розділу 8 Інструкції про порядок обліку платників податків, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України 19.02.98 № 80 (в редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 17.11.98 N 552) у редакції від 25.04.2002 (чинної на час скасування ОСОБА_1 статусу суб`єкта підприємницької діяльності) якщо платник податків не має заборгованості перед бюджетом, та у разі: неподання протягом одного року в органи державної податкової служби податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності; якщо установчі документи суперечать чинному законодавству; провадження діяльності, яка суперечить установчим документам та законодавству; то керівник органу державної податкової служби приймає рішення у вигляді розпорядження відносно суб`єкта підприємницької діяльності - про звернення до суду або господарського суду із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності.

Після прийняття рішення судом (господарським судом) згідно з пунктом 8.6, такі платники органами державної податкової служби знімаються з обліку. Підрозділи, відповідальні за облік платників, складають довідку про зняття з обліку платника податків за ф. N 12-ОПП (додаток 12) і надсилають її до органів державної реєстрації. (п. 8.7 Розділу 8 Інструкції № 80).

Таким чином, суд оцінюючи доводи відповідача щодо ненадходження до ДПІ в м. Полтаві відомостей державного реєстратора щодо припинення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у зв`язку з банкрутством, зазначає наступне.

Так, дійсно вимогами Закону України «Про підприємництво» від 07.02.1991 № 698-XII у редакції від 06.12.2001 (чинній на момент скасування ОСОБА_1 статусу суб`єкта підприємницької діяльності) передбачено обов`язок органу державної реєстрації в десятиденний термін повідомити відповідні державні податкові органи про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності. В той час, положеннями Інструкції № 80 у редакції від 11.10.2002 (чинного на час скасування ОСОБА_1 статусу суб`єкта підприємницької діяльності) встановлено обов`язок органів державної податкової служби зняти з обліку платника саме після прийняття рішення суду про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності, постановленого за результатами розгляду заяви органу державної податкової служби. Відтак, суд зауважує, що на орган державної реєстрації покладено обов`язок повідомити державну податкову службу про факт скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності, що не є передумовою для зняття платника з обліку, в той час як на орган державної податкової служби покладено обов`язок саме зняти з обліку платника, що здійснюється після прийняття відповідного рішення суду.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.10.2002 у справі № 8/269 ухвалено Полтавському міськвиконкому скасувати державну реєстрацію приватного підприємця ОСОБА_1 , а копію ухвали направити зокрема ДПІ м. Полтава для виключення з ЄДРПОУ /а.с 18-зворот/. Позаяк з незалежних від ОСОБА_1 відповідний запис до Єдиного державного реєстру не був внесений.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У зв`язку з тим, що статус суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 скасовано ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.10.2002 у справі № 8/269, та відсутністю обов`язку особи, якій скасовано статус суб`єкта підприємницької діяльності за рішенням суду, звертатися до будь-яких органів для зняття з обліку як суб`єкта підприємницької діяльності, позивач розраховувала на належне виконання відповідними суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків за результатами ухвалення судового рішення про скасування її статусу суб`єкта підприємництва, а саме на скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності органом державної реєстрації та зняття з обліку як платника органом державної податкової служби.

Будь-яких відомостей щодо повторної реєстрації ОСОБА_1 як суб`єкта підприємницької діяльності після ухвалення судового рішення про скасування їй статусу суб`єкта підприємницької діяльності до часу звернення до суду з даним позовом в матеріалах справи не міститься. Відповідачем докази про здійснення позивачем підприємницької діяльності, як фізичною особою-підприємцем до суду не надані. Перевірки стосовно підприємницької діяльності позивача за період нарахування єдиного внеску не проводилась.

Приписами частин 2 та 3 статті 9 Закону України № 2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Суд зазначає, що позивач не подавав звітність станом на дату винесення спірної вимоги, відповідач чи інший державний орган не проводив перевірку стосовно позивача, як суб`єкта підприємницької діяльності, не складався будь-який акт перевірки, не витребовувались в позивача та не надавались відповідачеві бухгалтерські та інші документи.

Відтак станом на час винесення контролюючим органом оскаржуваних вимог про сплату боргу ОСОБА_1 не була зареєстрована як фізична особа-підприємець та підприємницької діяльності не здійснювала, що свідчить про відсутність у остатньої обов`язку зі слати зборів, що покладаються на суб`єкта підприємницької діяльності, у тому числі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування

Згідно з частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, сталою практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності, як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.1999 в справі "Брумареску проти Румунії" зазначено, що право на справедливий розгляд в суді, ґарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву (пункт 61).

В контексті обставин даної адміністративної справи принцип правової певності знаходить своє відображення в наявності рішення у формі ухвали Господарського суду Полтавської області від 24.10.2002 у справі № 8/269, у зв`язку з чим ОСОБА_1 мала законні підстави сподіватися, що її підприємницька діяльність буде припинена суб`єктами зазначеними в рішенні суду та у порядку, який передбачений чинним на той час законодавством.

Однак, невиправдана бездіяльність податкового органу та органу державної реєстрації, призвели до порушення прав позивача внаслідок покладення на неї фінансового тягаря зі сплати ЄСВ через наявність у неї статусу підприємця, який всупереч її законним очікуванням, виявився не припиненим, внаслідок чого вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) ставить під сумнів висновки сформульовані судом у справі № 8/269, де рішення суду, яке набрало законної сили, набуло статусу остаточного.

Тож з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалася з питань застосування принципу правової певності, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини, як джерела права в Україні, зважаючи на те, що твердження позивача про припинення нею підприємницької діяльності відповідач не спростував ніяким чином та враховуючи те, що позивач не мала у спірний період обов`язку зі сплати єдиного внеску, відповідачем безпідставно сформовано та направлено на адресу ОСОБА_1 спірні вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Відповідно до частини 1 статі 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно часини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності винесення оскаржуваних вимог на суму недоїмки, яка в них зазначена.

Водночас суд зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 29.11.2018 № Ф-6536-50 У винесена ГУ ДФС у Полтавській області (ідентифікаційний код 39461639), а вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.06.2019 № Ф-6536-50 У винесена ГУ ДПС в Полтавській області (ідентифікаційний код 43142831).

Відповідно до відомостей Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління ДФС у Полтавській області (ідентифікаційний код 39461639) перебуває у стані припинення з 05.08.2019.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" визначено, що Державна податкова служба України є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби України у відповідних сферах діяльності. Основні завдання та повноваження Державної податкової служби України визначені в Положенні про ДПС затвердженому Кабінетом Міністрів України № 227 від 06.03.2019.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" зареєстровано юридичну особу 17.05.2019, номер запису: 1 085321, Державну податкову службу України ().

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" Державна податкова служба України та Державна митна служби України є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Відповідно до пункту 12 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.11 №1074, орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Крім того, наказом Головного управління ДПС у Полтавській області від 29.08.19 №7 вирішено розпочати виконання Головним управлінням ДПС у Полтавській області функцій і повноважень Головного управління ДФС у Полтавській області.

Пунктом 1 Положення про Головне управління ДПС у Полтавській області, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.07.2019 №14, визначено, що Головне управління ДПС у Полтавській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Полтавській області.

Оскільки Головне управління ДПС у Полтавській області є правонаступником функцій Головного управління ДФС у Полтавській області, то позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування вимоги ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6536-50 У від 29.11.2018 та вимоги ГУ ДПС в Полтавській області від 12.06.2019 № Ф-6536-50 У підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору, сплачені згідно квитанції № 91 від 08 січня 2020 року, у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 43142831) про визнання протиправними та скасування вимог задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати: вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 29.11.2018 № Ф-6536-50 У з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15819,54 грн; вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.06.2019 № Ф-6536-50 У з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 5211,36 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 43142831) на користь Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн /вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок/.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Г.Ясиновський