Справа № 242/1679/20
Суддя: Черков В. Г.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

м. Селидове 29 квітня 2020 року

Селидівський міський суд Донецької області, діючий як адміністративний суд, в складі: головуючий - суддя Черков В.Г., при секретарі судового засідання Кідрон О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 3 Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Дриг Володимира Петровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову зазначив, що вважає незаконним постанову інспектора про накладення адміністративного стягнення за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП, оскільки автомобіль ГАЗ 31105-101 (державний номер НОМЕР_1 ) належить КП «Автотранспортне підприємство», де він працюю на посаді водія, та був наданий позивачу підприємством виключно для службового використання, службових поїздок, а не для перевезення вантажів та пасажирів, без мети отримання прибутку і не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

З оскаржуваної постанови вбачається, що посадова особа, яка її винесла, вважає, що водієм було порушено п. 31.3 Б ПДР, а саме забороняється експлуатація транспортним засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю), у зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340, 00 грн.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про дорожній рух" обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (далі - Порядок) транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Згідно з ст. 29 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18 липня 1997 року (далі - Правила).

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються:

- транспортними засобами спеціального призначення;

- транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації;

- службовими легковими автомобілями;

- транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Згідно довідки № 158 від 17.04.2020 року, виданої Комунальному підприємству «Автотранспортне підприємство», транспортний засіб ГАЗ 31105-101 державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску є легковим седаном та належить Комунальному підприємству «Автотранспортне підприємство», автомобіль використовується в службових цілях для забезпечення господарської діяльності підприємства, не надає платні послуги з перевезення пасажирів або вантажів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вищевказаний автомобіль, яким керував позивач, є службовим автомобілем, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.10.2019 по справі № 678/483/17.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Оцінивши обставини справи, надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши норми діючого законодавства України, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідачем доказів допущення порушення, про яке зазначено в постанові про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідач не дотримався процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та не довів його складу, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності в діянні позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 134, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 3 Покровського ВП ГУНП в Донецькі й області Дриг Володимира Петровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 241463 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі ч.3 статті 121 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Першого апеляційного адміністративного суду через Селидівський міський суд Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя