Справа № 826/7497/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року м. Київ № 826/7497/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Смолія І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування рішень,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ФОП ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - суд) з позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - відповідач-1), Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (далі - відповідач-2), у якому просить суд:

- визнати бездіяльність Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів протиправною та зобов`язати вжити заходів реагування на протиправні дії співробітників Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області відносно ФОП ОСОБА_1 , при виконанні ними повноважень по контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №6 від 15.02.2018;

- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби у в Полтавській області №10 від 13.03.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем безпідставно прийнято оскаржувані рішення, оскільки позивачем не допущено порушення законодавства про рекламу. Позивач заперечує наявність самого порушення законодавства про рекламу, позаяк висновок, на його думку, відповідач здійснив на підставі хибного тлумачення законодавства. До того ж, вважає, що рішення про накладення штрафу прийнято з порушенням строку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.05.2018 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

Представниками відповідачів надано до суду відзиви на адміністративний позов, у яких не погоджуються з вказаними вимогами позивача та вважають їх необґрунтованими. Відповідач стверджує, що позивачем розміщено рекламу з порушенням вимог ч.5 ст.8 Закону України «Про рекламу», а саме: реклама про знижку цін на товари не містить відомостей про ату початку та закінчення знижки цін на продукцію. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не були надані усі необхідні документи, які вимагалися відповідачем. Представник відповідача вважає, що Головним управлінням прийняті законні, обґрунтовані рішення та застосовано штрафи в межах санкції відповідної статті.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ФОП ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 18.05.2010 року за № 2 025590 та основним видом економічної діяльності позивача є роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.71).

Позивач здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що посадовою особою Головного Управління Держпродспоживслужби в Полтавській області начальником відділу контролю за рекламою, дотриманням антитютюнового законодавства та пробірного контролю Пановою О.Л. при здійсненні контролю за дотриманням законодавства про рекламу щодо захисту прав споживачів було встановлено порушення вимог ч.5 ст.8 Закону України «Про рекламу», а саме: реклама про святкові знижки до -50%, яка розміщена на скляній вітрині магазину за адресою: АДРЕСА_1 , не містить відомостей про дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, про що 11.01.2018 року за вказаним фактом складено протокол №3 про порушення законодавства про рекламу.

Рішенням №3 від 12.01.2018 вирішено розпочати розгляд справи про порушення законодавства про рекламу щодо змісту реклами про знижки, що розташована на скляній вітрині магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 , та не містить відомостей про дату початку і закінчення знижки цін на продукції, чим порушено п.5 ст.8 Закону України «Про рекламу».

Листом від 12.01.2018 №01-27/180 відповідач-2 звернувся до позивача з вимогою надати наступні документи: оригінали (для огляду) та належним чином засвідчені копії свідоцтва про державну реєстрацію або витягу з ЄДРПОУ, макет замовлення та документальне підтвердження якості виготовлення та розповсюдження реклами (договори, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні документи), а також надати письмові пояснення з приводу виявленого порушення.

Протоколом №3 від 30.01.2018 засідання стосовно справи про порушення законодавства вирішено перенести на 15.02.2018 та направити повідомлення про розгляд справи до позивача.

Позивачу було направлено лист від 31.01.2018 №01-31/140 з повторними вимогами надати пояснення та вказані документи.

Позивачем 14.02.2018 року у відповідь на вимогу було повідомлено відповідача, що у відповідності до Закону України «Про рекламу» напис не є рекламою, а є лише інформацією про товари, розміщеною безпосередньо в місцях продажу цих товарів.

На підставі протоколу засідання від 15.02.2018 року, керуючись ст.27 Закону України «Про рекламу», відповідачем-2 було прийнято рішення від 15.02.2018 року №6 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу, а саме: ч.6 ст.27 Закону України «Про рекламу» - неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, органу державної влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ним передбачених Законом України «Про рекламу» повноважень, у сумі 1700,00 грн.

Також на підставі протоколу засідання від 13.03.2018 року, керуючись ст.27 Закону України «Про рекламу», відповідачем-2 було прийнято рішення від 13.03.2018 року №10 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу, а саме: ч.5 ст.8 Закону України «Про рекламу» - реклама про знижку цін на продукцію не містить відомостей про дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, у сумі 2040,00 грн.

Позивач, вважаючи протиправними вищевказані рішення відповідача та з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовим відносинам, що склались у даному випадку між сторонами та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Державна служба з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №667, основними завданнями Держпродспоживслужби є, зокрема: реалізація державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і реклами в цій сфері; здійснення відповідно до закону державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами.

Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження (п.4 Положення №667).

Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області є територіальним органом Держпродспоживслужби та діє в межах повноважень, визначених Положенням про Головне управління Держпродспоживслужби у Полтавській області, затвердженим наказом Держпродспоживслужби від 04.08.2017 року №647.

Згідно пп.7 п.4 Положення, ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за дотриманням вимог Закону України "Про рекламу".

Засади рекламної діяльності в Україні, відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами на території України регулюються Законом України «Про рекламу».

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 року №270/96-ВР:

реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару;

товар - будь-який предмет господарського обігу, в тому числі продукція, роботи, послуги, цінні папери, об`єкти права інтелектуальної власності;

знижка - тимчасове зменшення ціни товару, яке надається покупцям (споживачам).

Основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди (ч.1 ст.7 Закону України «Про рекламу»).

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України «Про рекламу», контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу», на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право:

вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства;

вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю;

надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень;

приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження;

приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

Згідно із частиною третьою статті 26 Закону України «Про рекламу», рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення цього Закону мають право:

бути присутніми на засіданні державного органу під час розгляду питання про порушення ними цього Закону;

подавати необхідні документи, давати пояснення;

отримувати копію протоколу засідання та рішення державного органу, прийнятого щодо них;

оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного державного органу та його посадових осіб до суду.

Згідно ч.ч.4, 5, 6 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-ХХІІІ, вживання понять «знижка» або «зменшена ціна» або будь-яких інших, аналогічних за значенням, дозволяється лише з додержанням таких умов:

1) якщо вони застосовуються до продукції, яку безпосередньо реалізує суб`єкт господарювання;

2) якщо такого роду знижка або зменшення ціни застосовується протягом визначеного та обмеженого періоду часу;

3) якщо ціна продукції є нижчою від її звичайної ціни.

Дія положень цієї частини поширюється також на продукцію, що є харчовим продуктом.

Вживання поняття «розпродаж» або будь-яких інших, аналогічних йому, дозволяється лише з додержанням таких умов:

1) якщо здійснюється розпродаж усіх товарів у межах певного місця або чітко визначеної групи товарів;

2) якщо тривалість розпродажу обмежено в часі;

3) якщо ціни товарів, що підлягають розпродажу, є меншими від їх звичайної ціни.

Дія положень цієї частини поширюється також на продукцію, що є харчовим продуктом.

Після публічного повідомлення про початок проведення розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни до споживачів повинна доводитися інформація про ціну продукції, що була встановлена до початку проведення відповідного розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни, а також ціну цієї ж продукції, встановлену після їх початку.

Дія положень цієї частини поширюється також на продукцію, що є харчовим продуктом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Закону №270/96-ВР, особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:

1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;

2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;

3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Отже, законодавством визначений перелік осіб, які несуть відповідальність за порушення законодавства про рекламу. Такими особами є: рекламодавці, виробники реклами та розповсюджувачі реклами.

Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м.Києві та Севастополі штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №693.

У відповідності до п.11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду (п.12 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу).

Пунктом 9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу встановлено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Пунктом 14 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу передбачено, що Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день.

Згідно п.16 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку (п.18 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу).

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про рекламу», реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Таким чином, розповсюдження інформації про тимчасове зменшення ціни товару, яке надається покупцям (споживачам), є рекламою про знижку.

З матеріалів справи про порушення законодавства про рекламу, вбачається, що на та в скляній вітрині магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» розміщено рекламу про святкові знижки цін до - 50%. Однак, зазначена реклама не містить інформації про дату початку і закінчення знижки цін на продукцію. Даний факт також підтверджується матеріалами фотофіксації, доданими до протоколу про порушення законодавства про рекламу.

Зокрема, ч.6 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.5 ст.8 Закону України «Про рекламу» передбачено, що після публічного повідомлення про початок проведення розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни до споживачів повинна доводитися інформація про ціну продукції, що була встановлена до початку проведення відповідного розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни, а також ціну цієї ж продукції, встановлену після їх початку.

Вказані обставини дають підстави дійти висновку, що реклама щодо проведення програми із залучення нових клієнтів та збільшення обсягів продажу, шляхом зменшення ціни товару повинна містити інформацію про строки та місце проведення цих заходів та із зазначенням інформаційного джерела, з якого можна дізнатися про умови та місце проведення цих заходів, а також із зазначенням інформації про попередню ціну продукції, що була встановлена до початку проведення програми.

Отже, розміщена реклама на скляній вітрині магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з надписом «святкові знижки до - 50%» не містить інформації про дату початку та закінчення знижки цін на продукцію, на ній не зазначено попередню ціну товару, не зазначено нову ціну з врахуванням програми.

При цьому, п.4 ч.1 ст.8 Закону України «Про рекламу» передбачено, що у рекламі забороняється використовувати засоби і технології, які діють на підсвідомість споживачів реклами.

З приводу посилань представника позивача на те, що розміщення інформації про товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, не вважається рекламою, то суд зазначає таке.

Так, за приписами ч.7 ст.8 Закону України «Про рекламу» розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

З аналізу наведеної норми слідує, що не вважається рекламою саме розміщення інформації про виробника товару та/або товар. Однак, як вбачається з матеріалів фотофіксації розміщено інформацію не про товар, а про знижки цін на товар, а саме «святкові знижки до-50%».

При цьому, суд зазначає, що згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про рекламу», інформаційний, авторський чи редакційний матеріал, в якому привертається увага до конкретної особи чи товару та який формує або підтримує обізнаність та інтерес глядачів (слухачів, читачів) щодо цих особи чи товару, є рекламою.

На підставі вказаного, суд дійшов висновку про правомірність рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області щодо прийняття рішення №10 від 13.03.2018 про накладення штрафу, позаяк позивачем порушено положення ч.5 ст.8 Закону України «Про рекламу».

Згідно з ч.4 ст.27 Закону №270/96-ВР, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладають штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами.

Відповідно до ч.6 ст.27 Закону №270/96-ВР, за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи встановлене судом порушення позивачем вимоги ч.5 ст.8 Закону України «Про рекламу» та ненадання на вимогу ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області документів, суд дійшов висновку про правомірність дій та рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області щодо прийняття рішення №6 від 15.02.2018 року про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про рекламу.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач надав достатньо доказів на спростування позовних вимог. При цьому, позивачем не надано доказів, які б підтвердили належне виконання ним вимог ч.5 ст.8 та ч.6 ст.27 Закону України «Про рекламу», а отже штраф накладено правомірно.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, навів правомірні доводи та надав належні докази на підтвердження фактів порушення позивачем вимог законодавства про рекламу, які стали підставою для застосування щодо останнього штрафів.

Суд, відповідно до ст.90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, в ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження викладені вище посилання позивача у спростування встановлених порушень. Разом з цим, позивач не навів переконливих аргументів та не надав допустимих доказів, що свідчили б про правомірність та обґрунтованість його позовних вимог.

Інших належних та обґрунтованих підстав для скасування спірних рішень позивачем надано не було й судом таких не встановлено.

Судом також перевірена законодавчо визначена процедура накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу стосовно позивача та не виявлено порушень.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятих рішень, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.139 КАС України, сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5- 11, 19, 72- 77, 90, 139, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м.Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування рішень - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій