Справа № 1840/2905/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
30 квітня 2020 р.Справа № 1840/2905/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 13.05.19 року по справі № 1840/2905/18

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту ГУПФУ в Сумській області, перший відповідач), Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту другий відповідач), в якому просив суд :

1) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати на ім`я ОСОБА_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, які він отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби, в тому числі щомісячну додаткову грошову винагороду (60%), матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову допомогу для оздоровлення, грошову компенсацію за піднайом житла, підйомну допомогу, та надіслати її до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок призначеної пенсії та її виплату з моменту призначення, з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення які отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби, в тому числі щомісячної додаткової грошової винагороди (60%), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги для оздоровлення, грошової компенсації за піднайом житла, підйомної допомоги.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 по справі № 1840/2905/18 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі № 1840/2905/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року по справі № 1840/2905/18 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з моменту призначення пенсії.

Прийнято в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) призначеної пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з моменту призначення пенсії (01.09.2017).

17.03.2020 до Другого апеляційного адміністративного суду від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому позивач просить встановити судовий контроль за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі № 1840/2905/18 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надати звіт про виконання рішення суду та накласти штраф за його невиконання. В обґрунтування заяви пояснив, що ГУПФУ в Сумській області, незважаючи на висновки суду щодо зобов`язання здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, проігнорувало обов`язок щодо виконання судового рішення, оскільки на час звернення до суду з даною заявою виплата перерахованої пенсії не проведена.

Відповідач, ГУПФУ в Сумській області в надісланих до суду письмових поясненнях просить суд апеляційної інстанції у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відмовити в повному обсязі. Стверджує, що Головним управлінням ПФУ в Сумській області виконано постанову суду 18.07.2019 в порядку, передбаченому законодавством, та у межах покладених зобов`язань. Зазначив, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правовим наслідком останнього, і саме в резолютивній частині рішення повинно бути визначено обов`язок подати звіт. Статтею 382 КАС України не передбачено процесуальної можливості розгляду питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі на підставі заяви позивача, поданої після завершення розгляду справи. Крім того, позивачем у заяві поставлено питання про протиправність бездіяльності ГУПФУ в Сумській області щодо невиконання судового рішення, однак, питання визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, врегульовані статтею 383 КАС України та розглядаються в окремому, самостійному процесуальному порядку, а тому не можуть бути предметом розгляду за заявою, поданою в порядку ст.382 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання позивача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Так, постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі № 1840/2905/18, якою було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з моменту призначення пенсії (01.09.2017), набрала законної сили з дати її прийняття 18.07.2019.

Згідно із положеннями частини першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч.8 ст.382 КАС України).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

При цьому, законодавством не встановлено імперативних приписів щодо послідовності застосування цих способів судового контролю або певних умов, наявність яких визначає право позивача звернутися до суду або із заявою про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, в порядку ст.382 КАС України, або про визнання протиправною бездіяльності такого суб`єкта щодо невиконання судового рішення, в порядку ст.383 КАС України.

Таким чином, право вибору способу судового контролю належить позивачу, а повноваження щодо застосування відповідного способу судового контролю відноситься до компетенції суду.

За твердженням апелянта, обов`язок подати звіт про виконання судового рішення може покладатися на суб`єкта владних повноважень виключно під час ухвалення судового рішення, і не може бути покладений на відповідача після завершення розгляду справи.

Однак, положення КАС України не містять такого обмеження щодо застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення.

Враховуючи, що відповідно до ст. 382 КАС України, судовий контроль встановлюється після ухвалення судового рішення у справі (вживається словосполучення "суд, який ухвалив"), слід дійти висновку, що для встановлення судового контролю повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 по справі № 286/766/17.

В обґрунтування вимог заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення по справі № 1840/2905/18 позивачем зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не виплатило йому суму перерахованої пенсії з 01.01.2017.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано жодного доказу виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі № 1840/2905/18.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи факт відсутності в матеріалах справи доказів виконання відповідачем рішення суду, беручи до уваги, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, при цьому обов`язок суду контролювати виконання свого рішення закріплено безпосередньо Конституцією України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ч. 1 ст. 382 КАС України, щодо зобов`язання ГУПФУ в Сумській області подати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі № 1840/2905/18 протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою законної сили.

На думку колегії суддів, тридцятиденний строк є достатнім для виконання постанови суду.

Зі змісту положень ст.382 КАС України випливає, що штраф у порядку цієї статті накладається судом на керівника суб`єкта владних повноважень за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду, поданого до суду (якщо суд вважатиме звіт таким, що не свідчить про вжиття достатніх заходів щодо належного виконання судового рішення), або в разі неподання такого звіту.

Як зазначалось вище, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 на ГУПФУ в Сумській області покладено обов`язок з виконання рішення суду, однак, не зобов`язано відповідача подати звіт про виконання цієї постанови.

Отже, беручи до уваги викладене, наразі вимоги позивача про накладення на керівника ГУПФУ в Сумській області штрафу за неподання звіту в порядку ст.382 КАС України є передчасними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ч.4 ст.229, ст. ст. 243, 250, 321, 325, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В

Клопотання позивача про встановлення судового контролю задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) подати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі № 1840/2905/18 протягом 30 днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, передбачених ч.5 ст.328 КАС України.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, cтрок, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Чалий І.С. Жигилій С.П.