Справа № 1.380.2019.005529
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005529 пров. № А/857/1971/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Іщук Л.П., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2019 року (рішення ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження в судом під головуванням судді Гулкевич І.З., дата складення повного тексту рішення суду не зазначена) у справі № 1.380.2019.005529 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступником якого Головне управління ДПС у Львівській області) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, якою просить:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.04.2019 №0-1325, №0-1325 винесені Головним управлінням ДФС у Львівській області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 23.04.2019 № 0-1325, №0-1325. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено порушення норм матеріального та процесуального законодавства та не враховано всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Зокрема зазначає про наявність у позивача обов`язку щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Також стверджує про порушення судом першої інстанції принципу на справедливий суд, провівши розгляд справи без виклику сторони.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу у якому просила суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з підстав, що аналогічні тим, які зазначені в оскаржуваному судовому рішенні.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та на електронну пошту, зазначену даними учасниками справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили.

Представник відповідача подав клопотання про відкладення слухання справи. Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року статтю 195 КАС України після частини третьої доповнено новою частиною такого змісту: "4. Під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України".

На виконання вимог приведеного закону Восьмим апеляційним адміністративним судом (на період вжитих Урядом України карантинних заходів) забезпечено доступ сторін та учасників справи до суду, в тому числі і шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції (згідно ч.4 ст. 195 КАС України) зі всіма учасниками справи, які виявили таке бажання та повідомили про нього суд. Окрім того, судом забезпечено можливість надіслання на адресу суду процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи (в тому числі і письмових пояснень, відзивів, доказів тощо) засобами як поштового так і електронного зв`язку, про що повідомлено на офіційному сайті суду.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції у період дії карантинних заходів забезпечено процесуальну можливість для сторін та учасників справи доступу до суду, в тому числі і шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції та надіслання до суду апеляційної інстанції необхідних процесуальних документів та письмових пояснень у даній справі для урахування їх під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому колегією суддів враховано, що діяльність органу податкової служби на період проведення карантинних заходів припинена не була, а відтак у відповідача була процесуальна можливість прийняти участь у розгляді даної справи шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції та висловлення своєї позиції як в усній так і у письмовій формі, шляхом надіслання на поштову чи електронну адресу суду. Проте, відповідач не зважаючи на широкий обсяг прав, наданих йому щодо забезпечення його процесуальні можливості доступу до суду таким правом не скористався без поважних причин.

З огляду на приведені обставини справи, колегія суддів вважає, що чергове відкладення розгляду справи є необґрунтованим та таким, що призводить до свідомого затягування відповідачем (який є суб`єктом владних повноважень) розгляду справи, порушення права інших осіб на доступ до суду, правової невизначеності судового рішення, ухваленого судом першої інстанції та порушення судом апеляційної інстанції процесуальних норм щодо граничних строків розгляду апеляційних скарг.

Відтак, розгляд апеляційної скарги здійснюється судом з урахуванням наявних матеріалів справи, пояснень представників сторін, як усних так і письмових та додаткових доказів наявних у матеріалах справи та таких, що надійшли на адресу суду від сторін та учасників засобами як засобами поштового так і електронного зв`язку.

За наведених обставин, колегія суддів відмовляє представнику відповідача у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на обставини щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення ст. 311 КАС України колегія суддів, вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом встановлено на підставі зібраних у справі доказів, що згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 184946651 від 16.10.2019 квартира загальною площею 212 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована 12.02.2013 на праві приватної власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу серії та номеру 274 від 12.02.2013.

Відповідно до довідки ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №5845 від 11.12.2018року житловий будинок загальною площею 317,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належав ОСОБА_1 .

Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 184943902 від 16.10.2019 житловий будинок загальною площею 317,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований 20.12.2018 на праві приватної власності за UAB EuroLegal Partners (ЗАТ «Євролігал Партнерз» на підставі договору купівлі-продажу серії та номеру 4659 від 20.12.2018.

За наведених обставин, з 20.12.2018 року право власності на вказаний житловий будинок позивачу не належить.

Головним управлінням ДФС у Львівській області 23.04.2019 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1325, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем 18010200: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 2604,58 грн за податковий період - 2018 рік (а.с.8). Згідно розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 , вказане податкове повідомлення-рішення прийняте за період володіння 12 місяців по об`єкту оподаткування (квартира), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44).

Крім того, Головним управлінням ДФС у Львівській області 23.04.2019 прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1325, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем 18010200: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 1559,80 грн за податковий період - 2018 рік (а.с.9). Згідно розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік, вказане податкове повідомлення-рішення прийняте по об`єкту оподаткування, які належать ОСОБА_1 (житловий будинок), за період володіння 12 місяців 2018року, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.44).

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржила їх в адміністративному порядку шляхом подання скарги до контролюючого органу вищого рівня. Рішенням Державної податкової служби України від 30.09.2019 №ІШ199-00-08-0504-14 скаргу позивача залишено без задоволення.

ОСОБА_1 скористалась правом оскарження податкових повідомлень-рішень №0-1325, №0-1325, винесених відповідачем, в судовому порядку, звернувшись з даним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення прийняті після вибуття із власності позивача об`єктів нерухомості, що оподатковуються податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, такі підлягають визнанню протиправними та скасуванню як такі, що прийняті необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та непропорційно.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом.

Згідно з пунктом 4.4 статті 4 ПК України (в редакції тут і надалі станом на 25.11.2018) установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до пунктів 8.1 та 8.3 статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.

Статтею 265 ПК України передбачено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно згідно з ПК України є місцевим податком.

Перевіряючи правомірність прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Підпункт 266.1.1 пункту 266.1, підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначають, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 263 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності.

Згідно пп. 266.4.1 п.266.4 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до пп. 266.5.1 п.266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України).

Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України регламентовано, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у порядку, зокрема відповідно до підпунктів «в» і «г», за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку. Сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України).

В той же час, положеннями підпункту 266.8.1 пункту 266.8 статті 266 ПК України передбачено, що у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Таким чином, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до припинення права власності на зазначений об`єкт оподаткування.

З матеріалів справи вбачається, квартира загальною площею 212 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у період 2018 року позивачу на праві приватної власності не належала, оскільки така квартира з 12.02.2013 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу.

Враховуючи положення підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266, підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 263 ПК України, а також відомості з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 184946651 від 16.10.2019, позивач як фізична особа не є платником спірного податку по вказаному об`єкту оподаткування житлової нерухомості за 2018рік.

Як наслідок суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-1325, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем 18010200: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 2604,58 грн за податковий період - 2018 рік по об`єкту оподаткування квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та його скасування.

Досліджуючи правомірність прийняття ГУ ДФС у Львівській області податкового повідомлення-рішення №0-1325, то колегія суддів враховує, що згідно розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 , прийняте за період володіння 12 місяців по об`єкту оподаткування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, на підставі зібраних у справі доказів, що житловий будинок загальною площею 317,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з 20.12.2018 зареєстрований на праві приватної власності за UAB EuroLegal Partners (ЗАТ «Євролігал Партнерз» на підставі договору купівлі-продажу серії, а отже у грудні 2018 року вибув з права приватної власності позивача.

Натомість відповідач на вказані обставини щодо припинення права власності позивача на житловий будинок в грудні 2018року не зважив та безпідставно не врахував положень підпункту 266.8.1 пункту 266.8 статті 266 ПК України, яким передбачено, що у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

За наведених обставин, враховуючи відомості наданого відповідачем розрахунку нарахованого грошового зобов`язання до податкового повідомлення рішення №0-1325, колегія суддів вважає безпідставним нарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно (обумовлений житловий будинок) за грудень 2018року у розмірі 129 грн 98 коп, оскільки обов`язки щодо сплати такого податку перейшли до нового власника нерухомого майна.

Водночас, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції дійшов протиправного висновку про відсутність у позивача обов`язку щодо сплати податку на нерухоме майно (названий житловий будинок) за період з 01.01.2018року по 30.11.2018року, оскільки у вказаний період власником обумовленого майна була позивач, яка з урахуванням приведених норм права зобов`язана сплачувати податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Підсумовуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №0-1325 підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №0-1325 від 23.04.2019 в частині визначеного грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем 18010200 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 129 грн 98 коп. за податковий період грудень 2018 року. У задоволенні решти вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №0-1325 від 23.04.2019 в частині визначеного грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем 18010200 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 01.01.2018 по 30.11.2018року відмовити.

Наведене дає підстави для висновку суду про часткове підтвердження доводів апеляційної скарги щодо неповного встановлення судом усіх обставин, що маю значення для справи та не застосування судом норми матеріального права, яке підлягало застосуванню при вирішенні спору по податковому повідомленню-рішенню №0-1325.

Разом з тим відхиляються доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції принципу на справедливий суд, провівши розгляд справи без виклику сторони, з врахуванням такого.

Як визначено частинами 1 та 2 статті 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

За правилами пунктів 6, 10 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є серед іншого справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року - 1921 гривня.

Матеріалами справи встановлено, що сукупний розмір податкового зобов`язання оскаржених податкових повідомлень-рішень складає 4164,38 грн, що є меншим від 192100 грн (1921х100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2019 році), а отже спір згідно правил п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до справи незначної складності.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною 1 ст. 260 КАС України визначено, що питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 4 ч. 1 ст. 263 КАС України).

Ухвалою про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 29.10.2019 суддя Львівського окружного адміністративного суду постановив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи наведене, не знаходять свого підтвердження доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, провівши розгляд справи без виклику сторони.

Частиною 1 статті 317 КАС України визначено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно ч.1 та ч. 3 ст.139 КАС України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За позовною вимогою майнового характеру у розмірі 4164,38 грн позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Розмір позовним вимог, що задоволені на користь позивача, складає 2734,56 грн, що становить 65,67 % від суми задоволених вимог. З огляду на приведені обставини справи присудженню на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 65,67% від фактично сплаченої суми, що складає 504,61 грн.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст.317, ст. 321, ст. 322 ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2019 року у справі №1.380.2019.005529 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 23.04.2019 №0-1325 та присудженого судового збору скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №0-1325 від 23.04.2019 в частині визначеного грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем 18010200 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 129 грн 98 коп. за податковий період грудень 2018 року;

- у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №0-1325 від 23.04.2019 в частині визначеного грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 01.01.2018 по 30.11.2018 року- відмовити.

-стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35, ) судові витрати у розмірі 504,61грн.

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2019 року у справі №1.380.2019.005529 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Л. П. Іщук
Р. В. Кухтей
Повне судове рішення складено 30 квітня 2020 року.