Справа № 200/2985/20-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

19 березня 2020 р. Справа №200/2985/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кравченко Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративному суді, подану до пред`явлення ОСОБА_1 позову до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича про визнання незаконними дій, скасування постанов та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

встановила:

17 березня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 (далі - заявник, ОСОБА_1 ) про забезпечення позову в адміністративному суді, надіслана на адресу суду 12 березня 2020 року, в якому заявник просила:

1. зупинити виконавче провадження ВП № 60727369 від 27 листопада 2019 року, що відкрито приватним виконавцем Григорчуком П.В. на підставі виконавчого листа № 2/219/947/2012 від 18 грудня 2013 року, до вирішення справи по суті;

2. або припинити (зупинити) дію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60727369 від 27 листопада 2019 року до вирішення справи по суті;

3. припинити (зупинити) дію постанови про арешт майна боржника за виконавчим провадженням ВП № 60727369 від 27 листопада 2019 року до вирішення справи по суті;

4. заборонити вчиняти приватному виконавцю Григорчуку П.В. та/або іншим особам будь-які дії стосовно предмета спору (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого листа № 2/219/947/2012 від 18 грудня 2013 року) до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначила, що на початку 2020 року від приватного виконавця Григорчука П.В. вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60727369 від 27 листопада 2019 року та постанову про арешт майна боржника. Відкриття виконавчого провадження відбулося на підставі виконавчого листа № 2/219/947/2012, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області 18 грудня 2013 року.

Постанова про відкриття виконавчого провадження передбачає звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 ; покладає на боржника обов`язок подати декларацію про доходи; стягнення основної винагороди приватного виконавця в розмірі 4 315,41 доларів США. Крім того, на підставі постанови про арешт майна боржника накладено арешт на вищевказану квартиру.

Заявник зазначає, що не погоджується з діями приватного виконавця Григорчука П.В. та згаданими вище постановами. Вважає ці постанови та дії очевидно незаконними, протиправними та такими, що порушують суспільний порядок.

ОСОБА_1 наголошує на порушенні її прав та прав її дитини. Вважає, що у разі якщо негайно не будуть вжиті заходи для зупинення цих дій, шкода, завдана її правам та правам її дитини погіршиться, а їх відновлення буде ускладненим (зокрема, внаслідок оцінки майна, публічних торгів, переходу права власності тощо).

З огляду на викладене заявник має намір в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, звернутися до суду з адміністративним позовом про визнання незаконними дій, скасування постанов та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 зазначає, що її позов до приватного виконавця Григорчука П.В. ґрунтуватиметься на таких підставах як: порушення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання; оспорювання законності дій приватного виконавця, які полягають у покладанні на боржника обов`язку подати декларацію про її доходи; оспорювання законності стягнення основної винагороди приватного виконавця, розмір якої визначений в іноземній валюті; порушення прав малолітньої дитини, яка зареєстрована, проживає та має право користування житлом, на яке звернено стягнення.

На підставі матеріалів, додатних до заяви про забезпечення позову, відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, Автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного державного реєстру судових рішень, суд встановив наступне.

27 листопада 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60727369 з примусового виконання виконавчого листа № 2/519/947/2012, виданого 18 грудня 2013 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29 грудня 2006 року, яка утворилася станом на 12 вересня 2011 року в розмірі 43 154,06 доларів США та 21 616,90 грн.

Сторонами виконавчого провадження ВП № 60727369 є: боржник - ОСОБА_1 ; стягувач - АТ «ПУМБ».

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 27 листопада 2019 року також передбачає покладання на боржника обов`язку подати декларацію про доходи та майно; містить попередження про відповідальність боржника за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; передбачає стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 4 315,41 доларів США та 2 161,69 грн.

Того ж дня у виконавчому провадженні ВП № 60727369 приватний виконавець Григорчук П.В. виніс:

- постанову про стягнення з боржника основної винагороди виконавця, яка передбачає стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 4 315,41 доларів США та 2 161,69 грн;

- постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, яка передбачає стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 150,00 грн;

- постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на нерухоме майно: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 47 469,47 доларів США та 23 928,59 грн.

05 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з заявою про забезпечення позову в адміністративному суді до подання адміністративного позову до суду про визнання незаконними дій та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В., визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2019 року у справі № 263/17952/19 (провадження № 2-аз/263/4/2019) заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративному суді повернута заявнику без розгляд у зв`язку з тим, що провадження у таких справах не належать до юрисдикції місцевого суду, а підлягають розгляду окружними адміністративними судами.

27 грудня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з заявою про забезпечення позову в адміністративному суді до подання адміністративного позову до суду про визнання незаконними дій та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В., визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2019 року у справі № 263/18966/19 (провадження № 2-аз/263/5/2019) заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративному суді повернута заявнику без розгляд у зв`язку з тим, що провадження у таких справах не належать до юрисдикції місцевого суду, а підлягають розгляду окружними адміністративними судами.

Під час розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ч. 2 ст. 151 КАС України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією № R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Такі правові висновки щодо застосування ст. ст. 150, 151 КАС України викладені Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2019 року по справі № 826/16888/18.

Суд відзначає, що інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Главою 10. «Забезпечення позову» розділу І. «Загальні положення» КАС України регламентований порядок забезпечення позову, який належить до юрисдикції адміністративних судів.

Такий висновок ґрунтується на тому, що в силу приписів ч. 1 ст. 1 КАС України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

В свою чергу, адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому КАС України (п. 5 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, при виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Кузнецова А.Л. є боржником у виконавчому провадженні ВП № 60727369 та має намір оскаржити постанови приватного виконавця Григорчука П.В., винесені ним в процесі примусового виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області у цивільній справі.

Наведене зумовлює висновок, що спір, за вирішенням якого ОСОБА_1 має намір звернутися до суду, не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки в силу приписів ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» він віднесений до цивільної юрисдикції.

Як наслідок, позов ОСОБА_1 не може бути забезпечено в порядку, передбаченому КАС України.

З огляду на те, що КАС України не передбачає такої підстави для повернення заяви про забезпечення позову або для залишення її без розгляду як неналежність справи до юрисдикції адміністративних судів, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_4 слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 150, 154, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалила:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративному суді, яка подана до пред`явлення ОСОБА_1 позову до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича про визнання незаконними дій, скасування постанов та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

4. Повний текст ухвали складений 19 березня 2020 року.

Суддя Т.О. Кравченко