Справа № 460/2120/20
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2020 року м. Рівне №460/2120/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В., розглянувши адміністративну справу за позовом

Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
доУправління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1
про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення штрафу, -
В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. від 04.03.2020 за ВП №59889478.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/2831/18 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провело нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, починаючи з 01.02.2017 року по червень 2018 року. В свою чергу, стверджує, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів зумовлене відсутністю відповідного фінансового забезпечення та фактичною відсутністю коштів і, з урахуванням положень Постанови КМУ №649 від 22.08.2018, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

За наведених обставин позивач вважає, що підстави для накладення штрафу відсутні, а відтак постанова від 04.03.2020 за ВП №59889478 належить до скасування.

Ухвалою від 27.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду. Відкрито провадження в адміністративній справі №460/2120/20. Розгляд справи вирішено провести за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України і призначено у відкритому судовому засіданні на 05.05.2020 з викликом сторін. Крім цього, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

До початку судового розгляду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, у судове засідання не прибув, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Третя особа заперечень проти позову не подала, у судове засідання не прибула, про день, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Разом з тим, за вимогами частини четвертої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

З огляду на положення вказаної вище статті, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами за відсутності учасників справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі №460/2831/18, що набрало законної сили 13.05.2018, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01 лютого 2017 року по день фактичної виплати. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з 01 лютого 2017 року компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159.

18.08.2019 за вказаним судовим рішенням Рівненським окружним адміністративним судом виданий відповідний виконавчий лист про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 лютого 2017 року компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Судом встановлено, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень органу державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження №59889478 з примусового виконання виконавчого документа у справі №460/2831/18, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 18.08.2019.

27.02.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області направило відділу примусового виконання рішень (структурному підрозділу відповідача) заяву за №1700-0802-5/4018, в якій повідомило, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області добровільно проведено нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, починаючи з 01.02.2017 року. З огляду на це управління просило закрити виконавче провадження ВП№59889478. До листа було долучено розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

04.03.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадженні ВП№59889478, винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. Водночас, зазначеною постановою зобов`язано позивача виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Конституцією України закріплено, що судове рішення ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення

Відповідно до положень статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки у вигляді, зокрема, застосування штрафних санкцій за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення та за умови його невиконання без поважних причин.

Водночас, у зв`язку з фактичною неможливістю виконання бюджетними державними органами судових рішень про стягнення, виплату коштів Верховною Радою України 05.06.2012 р. було прийнято Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI, за змістом частини 1 статті 3 якого виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, списання коштів з рахунків державного органу на виконання судових рішень проводиться лише за умови наявності таких коштів.

Процедура виконання рішень суду, які набрали чинності після 01.01.2013 року (після набрання чинності Законом №4901-VI) визначена постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 р. № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» (далі Порядок № 649). Порядок № 649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Дія норм цього Порядку поширюється на рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, на виконання яких стягувану нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Згідно пунктів 5, 6, 8, 10 цього ж Порядку для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Таким чином, виплати пенсій можуть бути здійснені позивачем виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідного бюджетного асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а.

За частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, тобто коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

На основі досліджених доказів, суд встановив, що на виконання рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі №460/2831/18 позивачем у травні 2019 року проведено нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.02.2017 по 30.06.2018, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159. Проте, виплата нарахованих сум не відбулася через відсутність бюджетного фінансування, про що було повідомлено державного виконавця листом №1700-0802-5/4018 від 27.02.2020.

Отже, враховуючи, що позивачем не повністю виконано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі №460/2831/18 не з його вини, а за відсутності бюджетного фінансування, алгоритм отримання якого врегульовано державою у Порядку №649, суд приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу прийнята без урахування всіх обставин невиконання судового рішення, не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, а отже підлягає скасуванню.

Окремо суд наголошує на тому, що невиконання відповідачем вимог частин першої та третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, унеможливило проведення об`єктивної перевірки щодо правильності та повноти виконання рішення суду, в тому числі наявності чи відсутності поважних причин невиконання рішення боржником, оскільки обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин.

Зважаючи на обставини, що у даному спорі позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, не виступає в якості суб`єкта владних повноважень, а звертається до суду як боржник - юридична особа, то відповідно й судові витрати належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у порядку, визначеному ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 229, 241-246, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Замкова, 29, м. Рівне, 33028, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , НОМЕР_1 ), про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо винесення постанови від 04.03.2020 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу у розмірі 5100,00 грн. ВП №59889478.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 04.03.2020 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу у розмірі 5100,00 грн. ВП №59889478.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Замкова, 29, м. Рівне, 33028, ) судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 05 травня 2020 року.

Суддя Щербаков В.В.