Справа № 480/5399/19
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2020 р. Справа № 480/5399/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:
Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що з 27.08.2014 р. по 27.12.2018 р. позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець та як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування був зобов`язаний сплачувати в 2017-2018 роках єдиний внесок.
За змістом ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" право на звільнення від сплати за себе єдиного внеску у 2017-2018 роках мали фізичні особи-підприємці за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п. 9-2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" під час особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники єдиного внеску, зокрема, фізичні особи-підприємці, призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", якщо вони не є роботодавцями.
Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями чинним законодавством не передбачено.
Разом з тим, положення п. 9-2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не містять норм щодо звільнення від сплати єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, прийнятих на військову службу за контрактом.
Так, позивач надав до контролюючого органу довідку від 22.01.2019 р. № 13, видану Шосткинським об`єднаним міським військовим комісаріатом Сумської області, в якій зазначена інформація про проходження ОСОБА_1 військової служби за призовом під час мобілізації з 31.01.2015 р. по 13.08.2016 р., після чого він перейшов на службу за контрактом.
З положень спеціального законодавства вбачається, що фізичні особи-підприємці, призвані до Збройних Сил України у зв`язку з мобілізацією, на особливий період, на весь строк їх військової служби звільняються від сплати єдиного внеску. Водночас, фізичні особи-підприємці, прийняті на військову службу за контрактом, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску. За таких обставин з 14.08.2016 р. позивач не мав права на пільгу, визначену в п. 9-2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а тому повинен був сплачувати єдиний внесок. Однак свій обов`язок платника єдиного внеску виконував неналежним чином та у встановлені строки єдиний внесок не сплачував. У зв`язку з цим виникла недоїмка, після погашення якої позивачу були нараховані штраф та пеня. Отже, відповідачем правомірно було винесене рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно, підстави для його скасування відсутні. Просив у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що дії відповідача не грунтуються на вимогах закону, а тому є протиправними.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з 2014 року по 27.12.2018 р. позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець.
З 30.01.2015 р. ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , з 13.08.2016 р. проходить військову службу за контрактом. В період з 15.03.2018 р. по 27.03.2018 р., з 11.08.2018 р. по 15.08.2018 р., з 08.09.2018 р. по 27.09.2018 р., з 06.10.2018 р. по 10.12.2018 р. брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.15-19).
Суд вважає, що дане рішення є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на таке.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закон).
Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до п. 9-2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" під час особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", якщо вони не є роботодавцями.
Як вбачається з матеріалів справи, з 30.01.2015 р. позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , з 13.08.2016 р. проходить військову службу за контрактом. В період з 15.03.2018 р. по 27.03.2018 р., з 11.08.2018 р. по 15.08.2018 р., з 08.09.2018 р. по 27.09.2018 р., з 06.10.2018 р. по 10.12.2018 р. брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.15-19), отже, на підставі п. 9-2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" він звільняється від сплати за себе єдиного внеску.
Відповідач зазначає, що оскільки позивач перейшов на військову службу за контрактом, то з цього часу повинен сплачувати єдиний внесок. Однак суд вважає таке твердження відповідача безпідставним та зазначає, що на осіб, призваних на військову службу під час мобілізації, в особливий період, внаслідок чого вони набули нового юридичного статусу військовослужбовців, розповсюджуються пільги, передбачені Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей" та іншими нормативно-правовими актами.
Так, пунктом 9-2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону передбачено звільнення від сплати за себе єдиного внеску, зокрема, для фізичних осіб-підприємців, які призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби.
На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає, зокрема, проходження військової служби.
У свою чергу, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, та військова служба за контрактом (ч.ч. 1, 6 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Отже, виконання військового обов`язку під час проходження військової служби незалежно від виду такої служби передбачає наявність пільг для військовослужбовців, зокрема, у галузі податкових правовідносин.
Зокрема, з огляду на положення ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом не припиняється державна реєстрація підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців. У разі непровадження ними підприємницької діяльності у період проведення мобілізації нарахування податків і зборів таким фізичним особам-підприємцям не здійснюється.
Таким чином, тимчасово мобілізовані на військову службу підприємці і самозайняті особи звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб або єдиного податку, а також єдиного внеску за себе на весь період такої служби. Разом з тим проходження військової служби за контрактом не створює для таких осіб, зокрема і для позивача, обов`язку нараховувати та сплачувати за себе єдиний внесок, оскільки громадяни України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, мають однакові гарантії правового і соціального захисту, визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", незалежно від того, проходять вони військову службу за контрактом чи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Таким чином, дії відповідача щодо застосування до ОСОБА_1 штрафу в сумі 3163,85 грн та нарахування пені в сумі 3690,41 грн за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є протиправними, відповідно, винесення спірного рішення не відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи викладене, перевіривши оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає дане рішення необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Л.М. Опімах