Справа № 340/583/20
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/583/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Головного управління ДПС у Кіровоградській області, вул. В. Перспективна,55, м. Кропивницький,25006

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 12.02.2020 р. №0, винесене ГУ ДПС у Кіровоградській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спірне рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки складене на підставі акту перевірки від 22.01.2020 р. № 28/11-23-32-01/ НОМЕР_1 , складеного на припущеннях і на фактах, які не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 24.02.2020 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.18-19).

Відповідач проти позову заперечив з підстав, що викладені в письмовому відзиві, який долучений до матеріалів справи.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку магазину " Морозиво ", розташованого за адресою - АДРЕСА_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки від 22 січня 2020 року за № 28/11-28-32-01/ НОМЕР_1 /а.с.10-13/, в якому зафіксовано наступні порушення ч.6 ст.15-3 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування та спеціалізованого відділу.

Акт перевірки підписано ФОП ОСОБА_1 без зауважень (а.с.13).

На підставі вказаних актів перевірок контролюючим органом прийнято:

податкове повідомлення-рішення від 12.02.2020 р. № 0, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 6800 грн. (а.с.14).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2 ст.80 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Позивач допустив до перевірки контролюючий орган, тому суд погоджується з позицією відповідача стосовно того, що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки (аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 № 826/1205/16 та від 13.03.2018 № 804/113/16).

Законом України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (в редакції, чинній на день винесення рішення) визначено основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно положень ст. 1 цього Закону роздрібна торгівля - діяльність продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого комерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

За приписами статті 15 вказаного Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Відповідно до ч. 6 ст. 15-3 Закону № 481/ 95-ВР, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Згідно ч.2 ст.17 Закону № 481/ 95-ВР, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень;

порушення вимог статті 15- 3 цього Закону - 6800 гривень;

оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Як встановлено судом, підставою для застосування до позивача штрафних санкцій послугували наступні порушення, виявлені під час перевірки, а саме - перевіряючими встановлено факт реалізації ФОП ОСОБА_1 алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, а саме:

- згідно фіскального чеку від 03.10.2018 року № 10397 (код товару 111) зафіксована реалізація споживачам товару пива «Зіберт розлив» 0,5 л., у кількості два стакани за ціною 15,00 грн. за стакан з пивом на загальну вартість 30,00 грн. (в ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 у письмовому поясненні зазначила вміст спирту в реалізованому на розлив пиві «Зіберт» 4,4 % об., та підкреслила що вказана реалізація пива на розлив відбулась для споживання на місці);

- згідно фіскального чеку від 04.10.2018 року № 10430 (код товару 111) зафіксована реалізація споживачам товару пива «Зіберт розлив» 0,5 л. у кількості один стакан за ціною 15,00 грн. за стакан з пивом (в ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 у письмовому поясненні зазначила вміст спирту в реалізованому на розлив пиві «Зіберт» 4,4 % об., та підкреслила що вказана реалізація пива на розлив відбулась для споживання на місці);

- згідно фіскального чеку від 10.10.2018 року № 10570 (код товару 111) зафіксована реалізація споживачам товару пива «Зіберт розлив» 0,5 л. у кількості один стакан за ціною15,00 грн. за стакан з пивом (в ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 у письмовому поясненні зазначила вміст спирту в реалізованому на розлив пиві «Зіберт» 4,4 % об., та підкреслила що вказана реалізація пива на розлив відбулась для споживання на місці).

Так, позивач не заперечує факт реалізації пива на розлив (в тому числі у пластикові стаканчики, в зв`язку з відсутністю у покупців тари), проте заперечує факт споживання пива в приміщенні магазину. Позивач, у позові наголошувала, що споживання реалізованого пива відбувалось поза межами магазину.

На думку відповідача, позивач допустив порушення, передбачене частиною 6 статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР), відповідно до якої продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Наказом Міністерства економіки України від 09.10.2006 р. № 309 "Про внесення змін до деяких наказів" поняття «громадське харчування» замінено на поняття «ресторанне господарство».

Згідно з абзацом десятим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800 гривень.

За приписами статті 11 Закону №481/95-ВР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розлив пива здійснюється виключно у передбачені діючими стандартами скляну тару, металеві банки із харчового алюмінію, полімерні пляшки ПЕТФ, сувенірні пляшки та художньо оформлений посуд із скла, глазурованої кераміки, а також у алюмінієві бочки, бочки із нержавіючої сталі (кеги) та інші види тари згідно з чинною нормативною документацією.

Розлив алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, здійснюється виключно у передбачену діючими стандартами скляну тару, бляшанки із харчового алюмінію, а також у сувенірні пляшки та художньо оформлений посуд із скла чи глазурованої кераміки. Розлив алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, з вмістом спирту етилового понад 8,5% об`ємних одиниць здійснюється виключно у тару (посуд) місткістю 0,05 л, 0,1 л, 0,18 л, 0,2 л, 0,25 л, 0,275 л, 0,33 л, 0,35 л, 0,37 л, 0,375 л, 0,4 л, 0,45 л, 0,5 л, 0,61 л, 0,7 л, 0,75 л, 1,0 л і більше.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями на час виникнення спірних правовідносин (жовтень 2018р.) регулювалась Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854 (далі - Правила), які втратили чинність 20.12.2019 р.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Правил роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів (пункт 22 Правил).

Зазначені норми законодавства встановлюють, що торгівля алкогольними напоями з метою їх споживання на місці дозволена лише суб`єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів, недотримання таких умов є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі визначеному Законом.

Разом з тим, оскільки в акті про результати фактичної перевірки не зазначено, як саме було встановлено факт продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, зокрема, кому алкогольні напої реалізовані, не наведено доказів споживання алкогольних напоїв та пива на місці, суд доходить до висновку, що в такому випадку відсутнє порушення позивачем вимог ст. 15-3 Закону № 481.

Суд зазначає, що встановлення факту продажу алкогольних напоїв без доведення факту споживання таких алкогольних напоїв на місці не може вказувати на наявність порушення частини 6 статті 15-3 Закону № 481/95-ВР.

В акті фактичної перевірки не відображено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у приміщенні магазину, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду, в якому неможливо придбати такі напої «на винос».

Відповідачем не доведено, що не має місце продаж алкогольних напоїв на розлив (у тару покупця), який є різновидом роздрібної торгівлі, а відбувся саме продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Отже, суд приходить до висновку, що всі висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на припущеннях та на письмових поясненнях ФОП ОСОБА_1 , яка зазначила, що нею реалізовано пиво на розлив у тару для споживання на місці (а.с.36).

Як видно з акту перевірки, відповідачем встановлено факт продажу алкогольного напою на розлив у пластиковий стаканчик, проте у даному випадку відсутня друга ознака, яка має визначальне значення для кваліфікації порушення, закріпленого в статті 15-3 Закону №481/95-ВР - споживання таких напоїв на місці, оскільки в ньому не вказано, з яких саме підстав відповідач дійшов висновку, що позивачем продаж алкогольних напоїв здійснювався для споживання кінцевим споживачем на місці.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновки про порушення позивачем податкового законодавства, зроблені відповідачем в Акті перевірки, є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим спірне рішення контролюючого органу, прийняте відповідачем на підставі встановлених Актом порушень, є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 243, 245, 248, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 12.02.2020 р. №0, винесене ГУ ДПС у Кіровоградській області.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 04.05.2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко