Справа № 225/197/20
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року справа №225/197/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську управління патрульної поліції Донецької області Чучупалова Сергія Ігоровича на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 24 березня 2020 року у справі № 225/197/20 (головуючий І інстанції Скиба М.М., повний текст складений у м. Торецьку Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську управління патрульної поліції Донецької області Чучупалова Сергія Ігоровича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську управління патрульної поліції Донецької області Чучупалова С.І. (далі - відповідач), в якому просив скасувати постанову від 04.01.2020 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі; закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 2-4).

Ухвалою від 02.03.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Департамент патрульної поліції Національної поліції України (а.с. 36-37).

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 24 березня 2020 року позов задоволений; скасовано постанову серії ЕАК № 1935350 від 04.01.2020 року про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за ч. 3 ст. 122 КУпАП; закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 54-58).

Відповідачем на рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 76-79).

В обгрунтування доводів зазначив, що в основу рішення судом покладено відсутність в додатках до відзиву на позов свідоцтва про повірку технічного приладу TruCam, проте, з відеозапису подій вбачається наявність такого свідоцтва, яке було надано для фотографування позивачу. Крім того, в ухвалі суду про витребування доказів не зазначено про витребування саме свідоцтва про повірку технічного приладу TruCam. До апеляційної скарги апелянтом додано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17047, виданого Державним підприємством «Укрметртестстандарт» від 31 жовтня 2019 року.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заяв про розгляд справи за участю сторін або відкладення розгляду до суду не надходило.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини.

Постановою від 04.01.2020 року серії ЕАК № 1935350 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. у зв`язку з тим, що останній 04.01.2020 року о 08-52 годині, керуючи транспортним засобом в м. Краматорську, по вул. Танкистів, 103, рухався зі швидкістю 102 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості у населеному пункті на 52 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України (а.с. 9).

В пп. 5.45 п. 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначений інформаційно-вказівний знак «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах пункту.

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-МІ/1-2903-2012, а законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, така процедура як сертифікація взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 5 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення перевірки передбачено Порядком проведення перевірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 року № 193.

Міжповірочний інтервал для вимірювача швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM становить 1 рік згідно Переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №437 від 05.04.2012 року.

Суд першої інстанції, скасовуючи спірну постанову відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості руху, виходив з того, що відповідачем при поданні відзиву до суду не надано жодних документів на підтвердження повірки приладу TruCam LTI 20/20 № ТС 000747, здійсненої у строк та у порядку передбаченому нормативними документами, зокрема, відповідного свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції було витребувано додаткові докази у відповідача, згідно ухвали від 20.01.2020 року, а саме: матеріали на підставі яких складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЄАК № 1935350 від 04.01.2020 року відносно позивача.

До суду першої інстанції свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки не надано.

При цьому, суду першої інстанції повинно було бути відомо про наявність відповідного свідоцтва про повірку приладу TruCam LTI 20/20 № ТС 000747, оскільки з відеозапису подій (а.с. 33) чітко вбачається, що позивача було ознайомлено з таким свідоцтвом, у зв`язку з чим, суд першої інстанції повинен бути обізнаний про наявність такого свідоцтва і у разі сумніву в його дійсності зобов`язаний був витребувати таке свідоцтво (засвідчену копію) у відповідача, чого судом не було зроблено.

Хоча, враховуючи термін розгляду цієї справи судом першої інстанції (більше двох місяців замість 10 днів, передбачених нормами ч. 1 ст. 286 КАС України), у суду першої інстанції було достатньо часу для витребування необхідних доказів з метою об`єктивного розгляду цієї справи.

До апеляційної скарги відповідачем додано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17047, виданого Державним підприємством «Укрметртестстандарт» від 31 жовтня 2019 року та чинного до 31 жовтня 2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000747, є придатним до застосування (а.с. 88).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про достовірність результатів засобу вимірюваної техніки TruCam LTI 20/20 № ТС 000747, яким було зафіксовано факт перевищення швидкості руху позивачем.

Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис події 04.01.2020 року (а.с. 33), з яких встановлено, що позивача ознайомлено з суттю правопорушення, його процесуальними правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та надано на огляд позивачу свідоцтво про повірку вимірювальної техніки.

Факт порушення позивачем п. 12.4 ПДР підтверджується фото з сертифікованого приладу TruCam LTІ 20/20 № ТС000747 (а.с 31).

В позові позивач посилався на порушення відповідачем порядку розгляду справи, оскільки вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватися не за місцем вчинення правопорушення, а за місцем знаходження територіального органу поліції, що позбавило можливості реалізації прав, встановлених ст. 268 КУпАП. Також, вважає, що відповідачем порушено строк розгляду справи, у зв`язку з чим позивач не зміг скористатися послугами адвоката. Крім того, на думку позивача, прийняттю постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повинно передувати складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вищезазначені доводи є безпідставними з таких підстав.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) (ч. 2 ст. 258 КУпАП).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч. 3 ст. 258 КУпАП).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 статті 258 КУпАП).

Таким чином, у інспектора поліції відсутні в даному випадку підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частина друга статті 122 цього Кодексу), від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (далі - Інструкція), справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП (п. 4 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (п. 5 розділу ІІІ Інструкції).

Суд зазначає, що позивач своїм правом щодо залучення адвоката не скористався, оскільки забезпечення адвокатом покладається на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а не на працівника поліції.

В даному випадку у відповідача були відсутні підстави для відкладення розгляду справи, оскільки позивач не заявляв жодних клопотань.

Крім того, Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 3 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, а подальший захист прав і свобод особи забезпечено в суді при оскарженні рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ст. 279 КУпАП).

Доказів протиправності спірної постанови відповідача позивачем суду не надано.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку що позивач не довів незаконність постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, складеної відповідачем відносно нього, а наявні в справі докази вказують на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а отже, відповідачем, який діяв у межах наданих повноважень та у визначений законом спосіб, правомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факт вчинення позивачем зазначеного правопорушення підтверджено належними та допустимими доказами.

На підставі встановлених обставин та аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність спірної постанови відповідача, внаслідок чого позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що внаслідок порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 77, 272, 286, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську Управління патрульної поліції Донецької області Чучупалова Сергія Ігоровича - задовольнити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 24 березня 2020 року у справі № 225/197/20 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську управління патрульної поліції Донецької області Чучупалова Сергія Ігоровича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську управління патрульної поліції Донецької області Чучупалова Сергія Ігоровича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Повний текст постанови складений 6 травня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова