Справа № 160/1763/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2020 року Справа № 160/1763/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЙТЕК» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
13 лютого 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЙТЕК» (далі - ТОВ «ХАЙТЕК», позивач) до Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №000515518 від 04.11.2019р.
В обґрунтування пред`явленого позову зазначалося, що відповідач за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім податкового законодавства та про заниження ним внаслідок цього сум податку на додану вартість за періоди, що перевірялись, оскільки позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними його контрагентами ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» в ході здійснення реальних господарських операцій за укладеними з цими контрагентами договорами виконання субпідрядних робіт. Вказані правочини недійсними в судовому порядку не визнавалися та є реальними, що посвідчується відповідними первинними документами, які по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та були надані до перевірки, а акт перевірки не містить фактів, які б спростовували підтвердження цими первинними документами відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між сторонами даних правочинів, при цьому жодних зауважень щодо первинних документів, наданих до перевірки, в ньому не міститься. Документи, які надані позивачем, є достатніми та такими, що підтверджують факт надання контрагентами субпідрядних послуг, використання їх у власній господарській діяльності позивачем та настання змін в майновому стані платників податків. Посилання відповідача в акті перевірки на податкову інформацію про відсутність у вказаних контрагентів позивача необхідних для здійснення господарської діяльності умов, управлінського та технічного персоналу, чи на незначну їх чисельність, відсутність оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (послуг) тощо, не спростовують факту реальності господарських операцій позивача з ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ», оскільки такі доводи контролюючого органу ґрунтуються виключно на підстав аналізу баз даних ДФС без наявності відповідних актів перевірок цих суб`єктів господарювання і узгодження грошових зобов`язань, нарахованих за результатами таких перевірок, тому ці доводи мають характер виключно припущень, у зв`язку із чим не можуть бути враховані. Крім того, залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). З наведених підстав також неповинні враховуватися доводи відповідача щодо можливої схеми постачання робіт ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ», наведені в акті перевірки, оскільки такі схеми складені виключно на підставі податкової інформації. Однак, інформація з інформаційно-аналітичних баз даних контролюючого органу має виключно інформативний характер та сформована без дослідження первинних документів бухгалтерського обліку підприємств, господарські операції яких перевірялися. Натомість, первинними та додатковим документами, наданими до перевірки підтверджується, що виконання робіт на користь ТОВ «ХАЙТЕК» здійснювалося саме ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ». Щодо спроби контролюючого органу вирахувати необхідну кількість працівників для підприємств, які виконували роботи на користь ТОВ «ХАЙТЕК», здійснену в акті перевірки, позивач зазначав, що відповідач при розрахунку необхідної кількості працівників для виконання робіт зробив розрахунок лише для робіт у денний час, в той час, як первинними документами підтверджено, що роботи на користь ТОВ «ХАЙТЕК» виконувались у денний, вечірній, нічний час, а також у вихідні та святкові дні. Тобто, наведений контролюючим органом в акті перевірки порядок розрахунку не відповідає обставинам здійснення господарських операцій. При цьому контролюючим органом не було враховано, що поняття «людино-година» не є абсолютною одиницею робочого часу, вона відображає час витрачений групою працівників урочно і понаднормово за виконання завдання. Також позивач зауважує на безпідставність доводів відповідача про наявність кримінальних проваджень, в яких вищевказані контрагенти позивача є фігурантами, оскільки контролюючим органом не надано вироків, які б набрали законної сили, щодо визнання посадових осіб ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» винними у вчиненні злочинів, а також доказів обізнаності позивача щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними. При цьому порушення кримінальної справи не є беззаперечним доказом, що підтверджує безтоварність спірних угод. Отже, висновки акта перевірки, що стали підставою для винесення контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, є безпідставним, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області №000515518 від 04.11.2019р. є протиправним та такими, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2020р. позовну заяву ТОВ «ХАЙТЕК» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/1763/20 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 17 березня 2020 року об 11:00год.
Також вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали та витребувано у Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області наступні докази:
- детальний розрахунок грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням №000515518 від 04.11.2019р. форми «Р», із зазначенням яка саме сума грошових зобов`язань за основним платежем та яка саме сума штрафних санкцій нарахована по взаємовідносинам з кожним із контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЙТЕК», вказаним в акті перевірки від 30.09.2019р. №1540/04-36-05-18/32264603;
Також разом із відзивом на позовну заяву відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 18.02.2020р. надано детальний розрахунок грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням №000515518 від 04.11.2019р. форми «Р», із зазначенням яка саме сума грошових зобов`язань за основним платежем та яка саме сума штрафних санкцій нарахована по взаємовідносинам з кожним із контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЙТЕК», вказаним в акті перевірки від 30.09.2019р. №1540/04-36-05-18/32264603.
10.03.2020р. від представника відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання у справі №160/1763/19, в якому останній просив долучити до матеріалів справи копію фіскального чека про направлення відзиву позивачу.
Представник позивача в підготовче судове засідання 17.03.2020р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, проте 17.03.2020р. від нього на електронну адресу суду надійшла заява про перенесення судового засідання, в якій останній просив відкласти підготовче судове засідання.
Представник відповідача в підготовче судове засідання 17.03.2020р. також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, проте 17.03.2020р. від нього на електронну адресу суду надійшло клопотання, в якому останній просив відкласти підготовче судове засідання.
Підготовче судове засідання було відкладено на 14.04.2020 року на 10:00год.
01.04.2020р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи, в якій останній просив розгляд справи здійснювати в загальному провадженні з викликом сторін та відкласти розгляд справи на іншу дату.
02.04.2020р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого судового засідання, в якій останній просив розгляд справи здійснювати в загальному провадженні з викликом сторін та відкласти розгляд справи на іншу дату.
02.04.2020 року на електронну адресу суду, з наступним наданням до канцелярії суду 03.04.2020р. від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач виклав позицію аналогічну викладеній у позовній заяві.
Представник позивача в підготовче судове засідання 14.04.2020р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, при цьому 14.04.2020р. на електронну адресу суду від нього надійшло клопотання, в якому останній просив не розглядати заяву ТОВ «ХАЙТЕК» про відкладення розгляду справи, оскільки позивач не підтримує її та просить розглянути справу за його відсутності в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.
Представник відповідача в підготовче судове засідання 14.04.2020р. також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив.
При цьому станом на 14.04.2020 року сторонами у справі надані суду усі докази.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу №160/1763/20 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 05 травня 2020 року об 11:30 год.
30.04.2020р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника в порядку письмового провадження у зв`язку із запровадженням в Україні відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» з 12.03.2020р. карантину через спалах у світі вказаної хвороби.
У судове засідання 05.05.2020р. представники сторін не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Від представника відповідача клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Відповідно до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Таким чином, суд приходить до висновку продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст.193 КАС України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Відповідно до свідоцтва №4893800 від 16.03.2004р. є платником податку на додану вартість.
Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки, ТОВ «ХАЙТЕК» подало до ГУ ДПС у Дніпропетровській області заперечення за вих. №420 від 17.10.2019р.
На підставі акта перевірки від 30.09.2019 року №1540/04-36-05-18/32264603 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення №000515518 від 04.11.2019 року, яким ТОВ «ХАЙТЕК» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1495018,50грн., в тому числі за основним платежем на суму 996679,00грн. та за штрафними санкціями на суму 498339,50грн. (т.1 а.с.17).
11.02.2020р. ТОВ «ХАЙТЕК» отримано рішення Державної податкової служби України від 21.01.2020р. за №2485/6/99-00-08-05-02-06, прийняте за результатами розгляду скарги позивача, яким цю скаргу залишено без задоволення (т.1 а.с.50-53).
Вважаючи, що спірне податкове повідомлення-рішення №000515518 від 04.11.2019р. суперечить діючому в Україні законодавству, порушує його права та законні інтереси та підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Розглядаючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення №000515518 від 04.11.2019 року, суд зважає на таке.
Так, відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та отримання послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Отже необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
За змістом положень абз.1 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до абз.2 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3 передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.
Згідно зі ст.1 Закону № 996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, хоч і первинний документ наявний, у податковому та бухгалтерському обліку вони не можуть відображатися.
З аналізу наведених норм слідує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції - дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
В свою чергу, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарська операція є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підвереджують факт її проведення.
Таким чином, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.
З матеріалів справи слідує, що протягом періоду, що перевірявся, ТОВ «ХАЙТЕК» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ».
Так, між ТОВ «ХАЙТЕК» (Генпідрядник) та ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду №02/04-18 від 02.04.2018р., відповідно до умов якого Генпідрядник доручає, а Субпідрядник приймає на себе виконання робіт по об`єктах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Об`єм, характер вартість робіт визначається проектно-кошторисною документацією та договірною ціною, обумовленою обома сторонами, та є підставою для проведення взаємних розрахунків. Вартість робіт по договору визначається згідно зі специфікаціями, які є невід`ємною частиною договору. Субпідрядник проводить роботи з використанням власних матеріалів, механізмів та інструментів (т.1 а.с.54-55).
Відповідно до специфікації №1 від 30.04.2018р. до договору субпідряду №02/04-18 від 02.04.2018р. на виконання робіт по ремонту конвеєрного транспорту та дробарок ДФ ГД ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» загальна вартість виконаних робіт складає 749407,91грн., у тому числі ПДВ - 124901,32грн. (т.1 а.с.65).
На підтвердження виконання умов вищевказаного договору складено наступні первинні та додаткові документи, оригінали яких надані при проведенні перевірки, про що зазначено в акті, а також копії яких долучено до матеріалів справи, а саме: акти прийому виконаних підрядних робіт (на ремонт механічного обладнання ДФ ГД ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у квітні 2018р.); довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форми № КБ-3); акти на передачу матеріалів, конструкцій, деталей, отриманих при розборці (демонтажу) основних фондів під час ремонту та їх використання; акти на оприбуткування матеріалів, конструкцій, деталей, отриманих при розборці (демонтажу) основних фондів під час ремонту та їх використання (форма № 2); акти на використання під час ремонту матеріалів підрядною організацією (форма №3); податкові накладні; обороти по рахунках, рахунки на оплату та платіжні доручення (т.1 а.с.57-64, 66-73, 83-87).
Заборгованість ТОВ «ХАЙТЕК» перед ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» за виконані ремонтні роботи відсутня, що підтверджується вказаними платіжними дорученнями.
Також з матеріалів справи слідує, що між ТОВ «ХАЙТЕК» (Генпідрядник) та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» (Субпідрядник) укладений Договір субпідряду №3-С від 01.03.2019р., відповідно до умов якого Генпідрядник доручає, а Субпідрядник приймає на себе виконання робіт по об`єктах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ПрАТ «ІнГЗК». Об`єм, характер вартість робіт визначається проектно-кошторисною документацією та договірною ціною, обумовленою обома сторонами, та є підставою для проведення взаємних розрахунків. Вартість робіт по договору визначається згідно зі специфікаціями, які є невід`ємною частиною договору. Субпідрядник проводить роботи з використанням власних матеріалів, механізмів та інструментів (т.1 а.с.88-89).
Відповідно до специфікацій №1, №2, №3, №4 та №5 від 01.03.2019р.,05.03.2019р., 06.03.2019р. та 18.03.2019р. до договору субпідряду №3-С від 01.03.2019р. на виконання робіт з ремонту конвеєрного транспорту та дробарок ДФ ГД ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» загальна вартість виконаних робіт складає 1343611,63грн., у тому числі ПДВ - 223935,28грн. (т.1 а.с.90,99,108,117,126).
На підтвердження виконання умов вищевказаного договору складено наступні первинні та додаткові документи, оригінали яких надані при проведенні перевірки, про що зазначено в акті, а також копії яких долучено до матеріалів справи, а саме: акти прийому виконаних підрядних робіт (на виконання робіт з ремонту конвеєрного транспорту та дробарок ДФ ГД ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у березні 2019р.); довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форми № КБ-3); акти на передачу матеріалів, конструкцій, деталей, отриманих при розборці (демонтажу) основних фондів під час ремонту та їх використання; акти на оприбуткування матеріалів, конструкцій, деталей, отриманих при розборці (демонтажу) основних фондів під час ремонту та їх використання (форма № 2); акти на використання під час ремонту матеріалів підрядною організацією (форма №3); акти на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей підрядній організації (форма № 1); податкові накладні; обороти по рахунках, рахунки на оплату та платіжні доручення (т.1 а.с.91-98,100-107,109-116,118-125,127-134).
Крім того, між ТОВ «ХАЙТЕК» (Генпідрядник) та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» (Субпідрядник) укладений Договір субпідряду №4-С від 01.04.2019р., відповідно до умов якого Генпідрядник доручає, а Субпідрядник приймає на себе виконання робіт по об`єктах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат». Об`єм, характер вартість робіт визначається проектно-кошторисною документацією та договірною ціною, обумовленою обома сторонами, та є підставою для проведення взаємних розрахунків. Вартість робіт по договору визначається згідно зі специфікаціями, які є невід`ємною частиною договору. Субпідрядник проводить роботи з використанням власних матеріалів, механізмів та інструментів (т.1 а.с.135-136).
Відповідно до специфікацій №№1-15 від 15.04.2019р., 16.04.2019р., 30.04.2019р. до договору субпідряду №4-С від 01.04.2019р. на виконання робіт з ремонту конвеєрного транспорту та дробарок ДФ ГД ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» загальна вартість виконаних робіт складає 3767508,81грн., у тому числі ПДВ - 627918,13грн.
На підтвердження виконання умов вищевказаного договору складено наступні первинні та додаткові документи, оригінали яких надані при проведенні перевірки, про що зазначено в акті, а також копії яких долучено до матеріалів справи, а саме: специфікації, акти прийому виконаних підрядних робіт (на виконання робіт з ремонту конвеєрного транспорту та дробарок ДФ ГД ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у квітні 2019р.; виконання робіт з технічного обслуговування обладнання ДФ ПрАТ «ІнГЗК» у квітні 2019 року; виконання робіт з ремонту конвеєрного транспорту та дробарок ДФ ГД ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у квітні 2019р.); довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форми №КБ-3); акти на передачу матеріалів, конструкцій, деталей, отриманих при розборці (демонтажу) основних фондів під час ремонту та їх використання; акти на оприбуткування матеріалів, конструкцій, деталей, отриманих при розборці (демонтажу) основних фондів під час ремонту та їх використання (форма № 2); акти на використання під час ремонту матеріалів підрядною організацією (форма №3); акти на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей підрядній організації (форма № 1); податкові накладні; обороти по рахунках, рахунки на оплату та платіжні доручення (т.1 а.с.137-250, т.2 а.с.1-20, 33-41).
Заборгованість ТОВ «ХАЙТЕК» перед ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» за виконані ремонтні роботи відсутня, що підтверджується вказаними платіжними дорученнями.
За наведених обставин, факт здійснення реальних господарських операцій між позивачем та вищевказаними контрагентами підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи, та які в повній мірі відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у зв`язку із здійсненням оплати за отримані послуги.
Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Як слідує з акта перевірки, розбіжності між сумами податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість по господарським відносинам ТОВ «ХАЙТЕК» з ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» відсутні.
Контролюючим органом в акті перевірки також зазначено, що всі податкові накладні, виписані вищевказаними контрагентами позивача, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, при цьому до них не наведено жодних зауважень.
Факт використання позивачем придбаних послуг у власній господарській діяльності підтверджується первинними документами, складеними за операціями з подальшої реалізації цих послуг в адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат». Так, у позовній заяві позивач зауважує, що укладання договорів з ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» було зумовлено необхідністю своєчасного та у повному обсязі виконання договірних зобов`язань ТОВ «ХАЙТЕК» перед ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат». При цьому, контролюючий орган не заперечує факт подальшої реалізації позивачем вказаних послуг та не робить висновки про нереальність господарських операцій з їх отримувачами - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».
Відносно доводів відповідача про відсутність документів, що підтверджують перебування працівників контрагентів позивача на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ПрАТ «ІнГЗК» (отримання перепусток на територію замовників для виконання робіт та перелік осіб, на яких отримувалися такі перепустки) та письмової згоди Замовників на залучення вказаних підприємств в якості субпідрядників, суд зауважує, що позивачем долучено до матеріалів справи заявки ТОВ «ХАЙТЕК» на ім`я начальника відділу перепусток Департаменту з безпеки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Слепцова В.В. та на ім`я директора з аналізу та управлінню ризиками безпеки ПрАТ «ІнГЗК» Авдан В.Г. , в яких позивач, з посиланням на укладені з цими підприємствами договори, просив видати перепустки працівникам для виконання робіт з ремонту та технічного обслуговування обладнання на території цих підприємств, а саме: на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в період з 01.04.2018р. по 30.04.2018р., з 01.03.2019р. по 30.04.2019р., включаючи вихідні та святкові дні, та на території ПрАТ «ІнГЗК» в період з 01.02.2019р. по 30.12.2019р., з наведенням ПІБ працівників, їх посад та графіків роботи (т.1 а.с.79-82, т.2 а.с.25-27, 31-32). При цьому зазначені у переліку працівників вказаних заявок особи співпадають з особами, вказаними у переліках працівників, наданих ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» у листах на ім`я позивача із зазначенням переліку їх працівників, що направляються для виконання робіт за договорами субпідряду (т.1 а.с.75-78, т.2 а.с.22-24, 29-30).
Також позивачем додатково надано до суду листи ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» від 10.07.2019р. за вих.№48 та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» від 30.07.2019р. за вих. №58, якими ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» підтвердило, що на підприємстві в квітні 2018 року працювало кваліфікованих 68 осіб, а ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» підтвердило, що на підприємстві в березні-квітні 2019 року працювало кваліфікованих 76 осіб (т.2 а.с.52, 54).
Щодо доводів контролюючого органу в акті перевірки про те, що в результаті дослідження податкової інформації по постачальниках ТОВ «ХАЙТЕК» встановлено, що роботи: «Виконання робіт з ремонту конвеєрного транспорту та дробарок ДФ ГД ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» згідно з актом приймання виконаних робіт у квітні 2018 року ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» ймовірно було придбано у ТОВ «ІМПЕРІАЛ СИСТЕМ», суд зазначає, що такі висновки відповідача є жодним чином непідтвердженими та необґрунтованими.
Так, ані в актах приймання виконаних робіт за квітень 2018 року за договором субпідряду №02/04-18 від 02.04.2018р., укладеного з ТОВ «ВІНКЕ ГРУП», ані в інших первинних документах, складених на виконання цього договору, не зазначено про будь-яку участь працівників ТОВ «ІМПЕРІАЛ СИСТЕМ» у здійсненні цих субпідрядних робіт, натомість всі первинні документи за вказаним договором складені та підписані позивачем та саме ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» (директором Е.В.Білко) з проставлянням печатки цього підприємства.
Контролюючим органом не надано і доказів відображення в податковій звітності ТОВ «ІМПЕРІАЛ СИСТЕМ» здійснення ним цих робіт для позивача.
При цьому ТОВ «ХАЙТЕК» у позові стверджує, що ТОВ «ІМПЕРІАЛ СИСТЕМ» жодної участі у вищевказаних господарських операціях не приймало.
За таких обставин, доводи відповідача про те, що субпідрядні послуги надавалися позивачу саме ТОВ «ІМПЕРІАЛ СИСТЕМ» через ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» є безпідставними, необґрунтованими та жодним чином не підтвердженими, отже, не можуть бути взяті до уваги, як і доводи щодо відсутності у ТОВ «ІМПЕРІАЛ СИСТЕМ» належних матеріально-технічних можливостей, виробничих умов та потужностей, кваліфікованого персоналу тощо задля виконання таких робіт.
З огляду на наведене, зауваження контролюючого органу про ненадання до перевірки документів, що підтверджують виконання працівниками ТОВ «ІМПЕРІАЛ СИСТЕМ» робіт на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не можуть бути взяті до уваги, оскільки контролюючим органом не доведено жодним чином участь цього підприємства у здійсненні вищеозначених субпідрядних робіт.
Твердження контролюючого органу про те, що відповідно податкової інформації контрагент ТОВ «ХАЙТЕК» ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» по бухгалтерському та податковому обліку міг перевиставляти роботи іншому контрагенту є лише припущенням, при тому, що в акті перевірки повинні відображатися тільки встановлені факти порушень. Натомість виконання робіт ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» на користь ТОВ «ХАЙТЕК» підтверджується первинними та додатковими документами.
Щодо посилань відповідача на те, що позивач неправомірно занизив податок на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ», оскільки правочини, укладені з цими контрагентами, не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ним, підтвердженням чого, на думку контролюючого органу, є наявність податкової інформації про недотримання цими контрагентами вимог податкового законодавства та відсутність у цих підприємств необхідних для здійснення господарської діяльності трудових та виробничих ресурсів, транспортного, виробничого та торгівельного обладнання, основних засобів, матеріалів товарних запасів, а також складських приміщень тощо суд зазначає наступне.
По-перше, навіть, якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту та здійснених витрат.
По-друге, жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платників податків одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
Відсутність у вказаних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ними господарських операцій та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 11.09.2018 року у справі №804/4787/16.
В акті перевірки контролюючим органом здійснено спробу вирахувати необхідну кількість працівників для підприємств, які виконували роботи на користь ТОВ «ХАЙТЕК». Проте, при здійсненні такого розрахунку контролюючим органом взято за основу виконання робіт лише у денний час, в той час, як відповідно до первинних документів (зокрема, актів приймання виконаних робіт), субпідрядні роботи на користь ТОВ «ХАЙТЕК» виконувались на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ПрАТ «ІнГЗК» у денний, вечірній, нічний час, а також у вихідні та святкові дні. Наведене додатково підтверджено заявками ТОВ «ХАЙТЕК» на ім`я ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ПрАТ «ІнГЗК» щодо видачі перепусток працівникам для виконання робіт з ремонту та технічного обслуговування обладнання на території цих підприємств, включаючи вихідні та святкові дні. При цьому в акті перевірки контролюючим органом відображено інформацію про виконання робіт не лише у денний час, і у вечірній, нічний час, а також у вихідні та святкові дні, однак, не зважаючи на це, розрахунок зроблено без урахування цього, виходячи із виконання робіт лише у денний час. Крім того, контролюючим органом не враховано, що поняття «людино-година» не є абсолютною одиницею робочого часу, вона відображає час витрачений групою працівників урочно і понаднормово за виконання завдання. Таким чином, вказаний розрахунок не може свідчити про неможливість реального виконання ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» господарських операцій за договорами субпідряду з ТОВ «ХАЙТЕК».
Більш того, варто зауважити, що навіть якщо брати до уваги вищевказаний розрахунок, він не спростовує реальність цих операцій, оскільки, за цим розрахунком у квітні 2018 року лише у денний час для виконання заявлених робіт повинно було працювати 27 працівників ТОВ «ІМПЕРІАЛ СИСТЕМ», у березні 2019 року лише у денний час для виконання заявлених робіт повинно було працювати 30 працівників ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» і у квітні 2019 року лише у денний час для виконання заявлених робіт повинно було працювати 63 працівника ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» при 8 годинному робочому дні, при цьому, відповідно до вищевказаних листів ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» від 10.07.2019р. за вих.№48 та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» від 30.07.2019р. за вих. №58, на підприємстві ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» в квітні 2018 року працювало кваліфікованих 68 осіб, а на підприємстві ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» в березні-квітні 2019 року працювало кваліфікованих 76 осіб (т.2 а.с.52, 54), отже, означені контрагенти позивача мали достатню кількість працівників для виконання вищевказаних господарських операцій.
Зауваження контролюючого органу про те, що контрагенти позивача виконували у періоді, що перевірявся, роботи і на інших, окрім ТОВ «ХАЙТЕК», підприємствах, що, в свою чергу, на думку відповідача, свідчить про неможливість виконання вищевказаних робіт при незначній кількості працівників та з урахуванням часу і оперативності проведення операцій, відсутності майна, віддаленості контрагентів один від одного, суд зазначає, що такі доводи не є доведеним, оскільки контролюючий орган не дослідив який обсяг робіт виконувався на цих підприємствах та, відповідно, скільки такі роботи потребували робочого часу та кваліфікованого персоналу.
Надуманими є зауваження контролюючого органу про суперечність договорів субпідряду, укладених позивачем з ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ», актам на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин і деталей субпідрядникам, відповідно до яких ТОВ «ХАЙТЕК» надавало матеріали та запчастини ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» для виконання робіт, в той час, як укладеними з ними договорами передбачено, що субпідрядники проводять роботи з використанням власних матеріалів, механізмів та інструментів, оскільки така фактична зміна умов договору його сторонами в ході виконання господарських операцій жодним чином не може свідчити про його невиконання (штучний характер договору) взагалі.
Щодо доводів відповідача про відсутність належної обачності позивача при виборі контрагентів суд зазначає, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» є зареєстрованими та не припиненими юридичними особами, видом діяльності ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» є ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, а видом діяльності ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» - ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів.
Норми ПК України не ставлять у залежність право платника податків на податковий кредит від виконання податкового обов`язку іншими платниками - постачальниками товарів (послуг). Лише у разі встановлення в судовому процесі обставин, які свідчать, що платник податків був чи міг бути обізнаний щодо протиправної діяльності його контрагента, яка полягає в незаконній мінімізації податкових зобов`язань, зокрема у створенні штучних підстав для збільшення валових витрат та/чи податкового кредиту, або у разі коли платник податків діяв без належної обачності чи обережності при виборі контрагента, який не виконує податкового обов`язку, при встановлених обставинах, які не підтверджують реальність господарських операцій, отримана таким платником податків податкова вигода у вигляді права на податковий кредит є безпідставною.
При цьому слід зауважити, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товар (послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Такий висновок узгоджується із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №К/9901/1349/17.
Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
У свою чергу, статтею 61 Конституції України встановлено індивідуальний характер відповідальності, що виявляється і у персональній відповідальності кожного платника податку за ведення податкового обліку.
Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».
Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив в рішенні у справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.
Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
Згідно зі ст.ст.46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення ведення податкового обліку.
Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними правочинів з ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ». Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, фіктивної господарської діяльності контрагентів позивача, безтоварності господарських операцій, відсутності зв`язку укладених угод з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.
Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.
Зміст укладених позивачем з ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» договорів не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст цих угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об`єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо. В межах спірних правовідносин позивач не складав податкових накладних, а отримував такі податкові накладні від контрагентів та згідно них і формував податковий кредит за відповідні періоди.
При цьому, як на час укладення угод між позивачем та його означеними вище контрагентами, так і на час їх виконання, а також на час розгляду справи судом вказані суб`єкти господарювання знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також є платниками податку на додану вартість, що відповідачем не заперечується.
Виписані цими суб`єктами господарювання податкові накладні на підставі укладених з позивачем договорів оформлені з дотриманням вимог ст.201 Податкового кодексу України та зареєстровані в ЄРПН, що відповідачем не заперечується.
Відповідні податкові зобов`язання та податковий кредит по взаємовідносинам з вказаними контрагентами були задекларовані позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість, що відповідачем не заперечується.
Твердження фіскального органу у відзиві на позовну заяву та у акті перевірки про наявність кримінальних проваджень, в яких вищевказані контрагенти позивача є фігурантами, не можуть братись судом до уваги, оскільки в силу статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. З огляду на викладене, суд вважає, що окремі документи з матеріалів кримінального провадження за відсутності вироку, що у встановленому законом порядку набрав законної сили, не можуть вважатися доказом, на який податковий орган вправі посилатися в обґрунтування безтоварності (нереальності) операції.
Крім того, перелік матеріалів, які можуть бути використані посадовими особами для висновків за результатами перевірок, визначено пунктами 77.8, 78.7 та 83 ПК України. Окремі документи з матеріалів кримінальних проваджень (за виключенням судових рішень), як-то протоколи допиту учасників кримінального провадження, письмові пояснення осіб, постанови слідчих, клопотання прокурорів тощо не віднесені до такого переліку. Відповідно до положень КАС України підстави для висновків суду є відомості отримані судом під час судового засідання, і суд не в праві обґрунтовувати свої рішення окремими твердженнями органів досудового слідства.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27 березня 2018 року у справі №816/809/17 (адміністративне провадження №К/9901/1349/170), сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.
Суд зазначає, що саме по собі порушення кримінального провадження без доведеності фіскальним органом на підставі належних та допустимих доказів здійснення контрагентом протиправної, злочинної діяльності, що спрямована на формування необґрунтованої податкової вигоди, та без доведення обізнаності платника податків про незаконний характер діяльності контрагентів, не може бути належним доказом протиправного формування платником податків даних податкового обліку.
З огляду на вищенаведене, суд доходить висновку про те, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними його контрагентами ТОВ «ВІНКЕ ГРУП» та ТОВ «МОНТАЖТЕХПРОМ» в ході виконання реальних господарських операцій.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №000515518 від 04.11.2019р. є протиправним, а, отже, підлягає скасуванню, а позовні вимоги, відповідно, задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №000515518 від 04.11.2019р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06.05.2020р.

Суддя О.М. Турова