Справа № 200/4020/20-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 р. Справа№200/4020/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Аляб`єва І.Г. розглянувши у порядку загального позовного провадження (у письмовому проваджені) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича (в.Поправки Юрія, б. 6, офіс 31, м.Київ, 02094 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2020 року, до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 30.03.2020 року ВП №61673216 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 21368,89 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що при відкритті виконавчого провадження відповідачем не дотримано вимог частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, приватним виконавцем - Клименко Р.В. виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання боржника, яке йому було відоме, а за місцезнаходженням майна, яке, як зазначив, позивач, відсутнє у нього на території м. Києва, тобто округу, де відповідач має право приймати до виконання наведений виконавчий документ.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.04.2020 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначене на 28.04.2020 року.

Відповідач до суду надав відзив, в якому заперечує проти позовних вимог позивача у повному обсязі, посилаючись на те, що стягувачем ТОВ «ФК «СітіФінанс» було надано заяву про примусове виконання рішення на підставі виконавчого напису від 11.02.2020 року №140 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Можугою В.Ю. із зазначенням місця проживання боржника - АДРЕСА_3. Відповідач заперечує порушення Закону України «Про виконавче провадження» відсутнє, оскільки боржник (майно боржника) перебуває у м. Києві, а відповідно до статті 24 цього Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувана, в якій стягувач має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо). Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається. Зазначає, що у зв`язку із викладеним та враховуючи, що в заяві стягувача було зазначено адресу проживання позивача в місті Києві, а подальші дії приватного виконавця у межах вже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця, дії приватного виконавця, який здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, з відкриття виконавчого провадження шляхом винесення постанови від 30.03.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61673216 та подальші виконавчі дії не суперечать наведеним нормам законодавства. Тобто, дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження за заявою стягувана, є правомірними, а вимоги боржника щодо визнання постанови про відкриття виконавчого провадження № 61673216 протиправною та її скасування є безпідставними та незаконними.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В матеріалах справи містяться поштові повідомлення про отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

18.10.2012 року в м.Артемівську (м.Бахмут) Позивач уклала з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» договір №07157/0002XSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку № НОМЕР_4 , кредитного обслуговування рахунків та встановлення кредитного ліміту.

Правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами від 22.02.2018 року №78 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СітіФінанс» (, юридична адреса: вул. Січових Стрільців, 37/41, м. Київ, 04053).

11.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Можугою В.Ю. прийнято виконавчий напис №140 про стягнення з позивача заборгованості по ерудитному договору від 18.10.2012 року №07157/0002XSGF у розмірі 20868,89 грн.

16.03.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СітіФінанс» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича з заявою про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса від 11.02.2020 року №140.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. від 30.03.2020 року відкрито виконавче провадження ВП№61673216 на підставі виконавчого напису від 08 листопада 2019 року №5532.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. від 30.03.2020 року накладено арешт на кошти боржника та стягнуто з боржника основну винагороду.

Зазначені постанови отримані ОСОБА_3 04.04.2020 року.

Не погодившись з постановою від 30.03.2020 року ВП №61673216 позивач звернулася до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 2 ст. 5 цього Закону визначено, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім визначених ч. 2 ст. 5 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець має право розпочати здійснення діяльності з дня внесення інформації про нього до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 25 вказаного Закону, яка регулює питання виконавчих округів і територіальних меж діяльності приватного виконавця, виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає місце виконання рішення, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 179 цього ж Кодексу визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 3.1 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Згідно з ч.ч. 6.1 та 6.2 ст. 6 вказаного Закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Верховний Суд в постанові від 10.09. 2018 року у справі №905/3542/15 зазначив, що безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію у цій справі означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України «Про виконавче провадження», у якому йдеться про «кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках».

Висновки щодо застосування норм права, що викладені у вказаній постанові Верховного Суду, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, кошти у готівковій або у безготівковій формі є майном в розумінні наведених норм права.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом випадках приватні виконавці. Останні здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника. Однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. У такій заяві стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Відповідно до Єдиного реєстру приватних виконавців України виконавчим округом приватного виконавця Клименко Романа Васильовича є територія міста Києва.

Місцем проживання боржника є наступна адреса: АДРЕСА_4 , тобто адреса, яка не входить в межі виконавчого округу відповідача.

Майна в межах цього виконавчого округу позивач не має.

Посилання на наявність у позивача майна в межах виконавчого округу відповідача, підтвердженням чому є рахунок позивача, що відкритий стягувачем, є неприйнятними з огляду на відсутність доказів наявності на такому рахунку коштів на час відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

Крім того, вказаний рахунок відкритий для обліку заборгованості позивача по кредитному договору, тобто по коштам, які фактично є власністю стягувача, а не позивача.

Вказані обставини свідчать про те, що виконавче провадження щодо позивача відповідачем відкрито з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців.

Ці обставини та вимоги законодавства не були враховані приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження та винесенні в його межах інших постанов.

З огляду на наведене з метою повного та ефективного захисту прав та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень оскаржена постанова про відкриття виконавчого провадження та інші, винесені в межах такого виконавчого провадження постанови, підлягають визнанню неправомірними та скасуванню (ч. 2 ст. 9, п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. відповідно до квитанції від 10.04.2020 року №30743599-1.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у зазначеному розмірі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича (вул.Поправки Юрія, б.6, офіс 31, м.Київ, 02094, РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця - задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича від 30 березня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 61673216, а також винесені в межах цього виконавчого провадження постанови від 30 березня 2020 року «Про стягнення з боржника основної винагороди», «Про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження» та від 21 квітня 2020 року «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича ( вул.Поправки Юрія, б.6, офіс 31, м.Київ, 02094 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 272 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текс судового рішення складено та підписано 29 квітня 2020 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв