Справа № 462/1223/20
Суддя: Пилип'юк Г. М.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/1223/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року м. Львів Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді - Пилип`юк Г.М.,

за участю секретаря Зубрицької О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у м.Львові Савицького Олександра Феофіловича, Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ДП18 №449394 від 18.02.2020 року, посилаючись на те, що даною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, за порушення ПДР, а саме за те, що він 18.02.2020 року о 15.32 год., він, керував автомобілем марки «Шкода» ( НОМЕР_1 ) НОМЕР_2 , який належить ТОВ «ОТП Лізинг» на вул.Франка, 3 у м.Львові, не виконав вимоги ДЗ 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» і здійснив рух по даній смузі, чим порушив п.17.1 ПДР. Вказує, що даного правопорушення взагалі не вчиняв, всупереч вимогам закону відсутній відеозапис, з якого могло б вбачатися вчинення ним правопорушення, відповідач не надав достатні та переконливі докази на обгрунтування наявності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови. Вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню з підстав відсутності правопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою серії ДП18 №449394 від 18.02.2020 року, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, в якій вказано, що 18.02.2020 року о 15.32 год., він, керував автомобілем марки «Шкода» ( НОМЕР_1 ) НОМЕР_2 , який належить ТОВ «ОТП Лізинг» на вул.Франка, 3 у м.Львові не виконав вимоги ДЗ 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» і здійснив рух по даній смузі, чим порушив п.17.1 ПДР. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, суд враховує викладенні позивачем пояснення в позовній заяві та постанові у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно із вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи з вимог статті 77 КАС України, відповідач повинен був довести, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, проте будь-яких доказів цього не надав.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідачем не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч ст. 77 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили встановити достовірність порушенням позивачем дорожнього руху України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанови по справі про адміністративне правопорушення підлягають скасуванню та справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.245,251,254,256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст.77,241,244,246,268,271, 286,Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Постанову серії ДП18 №449394 від 18.02.2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КпАП України скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г. М. Пилип`юк

Оригінал рішення.