Справа № 265/938/20
Суддя: Міхєєва І. М.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/938/20
Провадження №2-а/265/39/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Міхєєвої І.М, за участю секретаря Красноухова А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Департамент патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

06 лютого 2020 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови серії ЕАК №2038752, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Донецькій області Чебаненко К.І. 29 січня 2020 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що згідно оскаржуваної постанови він 29 січня 2020 року о 09 год. 57 хв., керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр. 1-го Травня б.107/В в м.Маріуполі, рухався у крайній лівій смузі при вільній правій, чим порушив п.11.5 ПДР України, на підставі чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 425 грн. Вважав, що ніякого порушення ПДР не вчиняв, оскаржувана постанова не містить доказової бази вчинення правопорушення. На підставі перелічено, просить суд скасувати зазначену постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надавши відзив на адміністративний позов, в кому заперечував проти задоволення позову, а також просив розглянути справу без його присутності.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху за частиною 2 статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, що визначено ч. 2 ст. 258 КУпАП.

На підставі п. 10 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, постановою серії ЕАК № 2038752, винесену 29 січня 2020 року поліцейським Управління патрульної поліції в Донецькій області Чебаненко К.І., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 425 гривень.

Мотивувальною частиною оскаржуваної постанови зазначено, що ОСОБА_1 29 січня 2020 року о 09 год. 57 хв., керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр. 1-го Травня б.107/В в м.Маріуполі, рухався у крайній лівій смузі при вільній правій, чим порушив п.11.5 ПДР України. Постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Пунктом 11,5 ПДР України передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно ч.2 ст. 122 КУпАП відповідальність настає в разі, зокрема розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Переглядом відеозапису долученого до матеріалів справи, встановлено, наступне : відео файл (video 2020-03-02 12-00-31)», що автомобіль Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухається по просп. 1-го Травня в м. Маріуполі, який має дві і більше смуги для руху в одному напрямку, по крайній лівій смузі при вільній правій, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч або разворот. Водій вказаного автомобілю, здійснюючи випередження автомобілів, які рухаються по крайній правій полосі, все одно продовжує рух у крайні лівій смузі, відео файл (video 2020-03-02 12-00-31 09 год.. 52 хв.. 16 сек.). Такий рух автомобіля продовжується достатньо тривалий час.

При цьому твердження позивача про те, що він не перестроювався у крайню праву смугу через не задовільний стан дорожнього покриття, спростовується зазначеним відеозаписом, оскільки проїжджа частина дороги, по якій рухався автомобіль позивача не має явних ознак суцільного не задовільного стану дороги з правої сторони, або таких щоб не унеможливлювало рух автомобілів по крайній правій полосі цієї частини дороги.

Зазначений доказ, на думку суду, є належним, допустимим і достовірними, оскільки здобутий з додержанням процесуальної процедури, не суперечать обставинам справи і об`єктивно узгоджуються з даними в оскаржуваній поставі.

З огляду на наведе, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 дійсно мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме рух по крайній лівій смузі при вільній правій, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч або розворот.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення на підставі порушення ним ст. 122 ч.2 КУпАП була винесена відповідно до діючого законодавства, бо в судовому засіданні було надано переконливі докази щодо наявності в діях позивача складу порушення вимог ПДР України.

Згідно із цим, а також оскільки обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9,72-77,94, 139, 205, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області або безпосередньо до апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження оголошено, в порядку передбаченому ч.2 та ч.3. ст. 295 КАС України.

Повний текс рішення складено 27 квітня 2020 року.

Суддя І.М. Міхєєва