Справа № 360/5230/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року справа №360/5230/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року у справі №360/5230/19 (головуючий І інстанції Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 18.09.2019 про відмову в призначені пенсії на пільгових умовах згідно ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах згідно ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування», ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши до стажу роботи на підземних роботах на умовах повного робочого дня за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461: час проходження виробничої практики під час навчання в СПТУ № 77 з 15.04.1986 по 12.05.1986 за професією, посадою електрослюсар підземний на Шахті ім. М.В. Фрунзе, час проходження військової служби з 21.05.1986 по 11.05.1988, період роботи з 08.06.1988 по 30.12.1988 за професією, посадою електрослюсар підземний на Шахті ім. М.В. Фрунзе період роботи з 20.01.1989 по 30.09.2004 за професією, посадою електрослюсар підземний на шахті імені «XXIII з`їзду КПРС», яку перейменовано в Шахту № 81 «Київська», починаючи з 12.09.2019.

В обґрунтування позову зазначив, що 12.09.2019 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».

Відповідачем 18.09.2019 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з обґрунтуванням відсутності необхідного стажу роботи за списком 1.

Рішення відповідача є протиправним, оскільки пільговий характер роботи у спірні періоди повністю підтверджується записами в трудовій книжці.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 17.09.2019 №598 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення із заявою про призначення пенсії - з 12.09.2019, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 період його навчання в СПТУ №36 м.Ровеньки з 01.09.1985 по 20.06.1986, період служби в Радянській армії з 21.05.1986 по 11.05.1988, періоди роботи з 08.06.1988 по 30.12.1988 на шахті імені Фрунзе виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» та з 16.01.1989 по 31.12.1998 на шахті імені 23 з`їзду КПРС.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Підставою для призначення пільгових пенсій є не тільки запис у трудовій книжці щодо роботи на підприємстві, а і довідка підприємства яка уточнює характер роботи.

Іншою необхідною умовою для зарахування стажу роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах після 21.08.1992 є проведення відповідної атестації робочого місця з метою підтвердження пільгового характеру виконуваної роботи за такою посадою.

Таким чином, не має можливості зарахувати період роботи позивача з 16.01.1989 по 31.12.1998 на шахті ім. 23 з`їзду КПРС, шахті №81 Київська, з 08.06.1988 по 30.12.1988 на шахті ім. Фрунзе до пільгового стажу роботи у зв`язку з відсутністю відомостей про зайнятість повний робочий день під землею, відволікання від роботи або уточнюючої довідки підприємства підтверджуючої пільговий характер роботи та копій первинних документів, що містять відомості про безпосередню зайнятість повного робочого дня на підземних роботах, на підставі яких видається довідка. Відомості про спец стаж у реєстрі застрахованих осіб за цей період відсутні.

Також суд першої інстанції не врахував, що період навчання позивача не можливо зарахувати до загального та пільгового стажу, оскільки в дипломі допущено помилку в даті закінчення навчального закладу.

Судом першої інстанції порушені дискреційні повноваження пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого належать питання призначення пенсій.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не з`явилися, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а із заявою про призначення пенсії звернувся 12.09.2019, тобто на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг віку 52 роки.

Записи в трудовій книжці ОСОБА_1 свідчать, що він:

-з 01.09.1985 по 20.06.1986 навчався в СПТУ №77 м.Ровеньки за спеціальністю електрослюсаря підземного,

-з 21.05.1986 по 11.05.1988 проходив службу в Радянській армії,

-з 08.06.1988 по 30.12.1988 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею на Шахтоуправлінні імені Фрунзе в/о «Ровенькиантрацит»,

-з 16.01.1989 по 30.09.2004 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею на Шахті імені 23 з`їзду КПРС, яке в подальшому перейменована в шахту №81 «Київська» (а.с. 18-19).

Запис в трудовій книжці позивача під номером 11 свідчить про підтвердження права позивача на пенсію на пільгових умовах за списком №1 за результатами атестації робочих місць, проведеної на підставі наказу №555 від 16.07.1997 (а.с. 18) за періоди роботи ОСОБА_1 на шахті ім.23 з`їзду КПРС з 16.01.1989 по 31.12.1998.

12 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надав необхідні документи (а.с. 39-64, 80-97).

Рішенням Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 17.09.2019 №598 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування відмови пенсійний орган зазначив про неможливість зарахувати до пільгового стажу період роботи з 16.01.1989 по 31.12.1998 на шахті ім. 23 з`їзду КПРС, шахті №81 Київська, з 08.06.1988 по 30.12.1988 на шахті ім. Фрунзе в зв`язку з відсутністю відомостей про зайнятість позивача повний робочий день під землею. Відомості про спец стаж у реєстрі застрахованих осіб за цей період відсутні.

Період навчання з 01.09.1985 року по 20.06.1986 року не зарахований до загального стажу роботи через помилку в даті закінчення навчального закладу

Період роботи починаючи з 01.01.1999 по 30.09.2004 на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах для призначення пенсії на підставі відомостей про спец стаж, наявний в реєстрі застрахованих осіб, що складає 5 років 9 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах (а.с. 65-66, 106-107).

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов, виходив з того, що записами в трудовій книжці підтверджено право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах. Період навчання повинен бути врахований до пільгового стажу відповідно до вимог ст.38 ЗУ «Про професійну (професійно-технічну) освіту». Час перебування позивача на строковій військовій службі також повинен бути зарахований до пільгового стажу, оскільки на час призову позивач навчався за фахом за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Оскільки загальний страховий стаж позивача складає 33 роки, , в тому числі пільговий - 05 років 09 місяців, що достатньо в розумінні ст.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії на пільгових умовах, тому пенсійний орган зобов`язаний призначити позивачу пільгову пенсію.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (далі - Закон №1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".

Згідно з ч.1 ст.114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Як визначено пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах (…).

Аналогічні положення містяться в пункті «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Враховуючи, що в трудовій книжці позивача містяться записи про роботу за період часу з 08.06.1988 по 30.12.1988 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею на Шахтоуправлінні імені Фрунзе в/о «Ровенькиантрацит», з 16.01.1989 по 30.09.2004 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею на Шахті імені 23 з`їзду КПРС, зазначена посада передбачена Списками №1, затвердженими постановою Ради міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року, постановою КМУ від 16.01.2003 року №36, записами в трудовій книжці підтверджено проведення атестації робочого місця електрослюсаря підземного за періоди роботи ОСОБА_1 на шахті ім.23 з`їзду КПРС з 16.01.1989 по 31.12.1998, - тому періоди роботи позивача з 08.06.1988 по 30.12.1988, з 16.01.1989 по 30.09.2004 повинні зараховуватися в пільговий стаж без наявності уточнюючих довідок.

Таким чином, є неприйнятними доводи апелянта про надання позивачем уточнюючих довідок для підтвердження пільгового характеру його роботи за вищезазначені періоди.

З приводу доводів апеляційної скарги, що за спірний період відсутні відомості про проведення атестації робочого місця позивача, суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19) сформульовано правовий висновок, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Як визначено в частині п`ятій статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене суд не приймає доводи апелянта про не підтвердження проведення атестації робочого місця позивача за спірний період роботи з 08.06.1988 по 30.12.1988, з 16.01.1989 по 30.09.2004.

Щодо періоду навчання ОСОБА_1 в СПТУ №77 м.Ровеньки з 01.09.1985 по 20.06.1986 та проходження ним військової служби з 21.05.1986 року по 11.05.1988 року в армії , суд зазначає наступне.

Позивач у вказаний період навчався в СПТУ за спеціальністю "електрослюсар підземний", що підтверджується наданим дипломом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частина 1 статті 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В абзаці 2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.02.99 р. N 21-рп/99 по справі N 1-7/99 /справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів/ міститься роз`яснення наведеного Конституційного положення, в якому зазначено, що дію нормативно правового акта в часі потрібно розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон чи інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце.

Таким чином, стосовно порядку зарахування певних періодів до стажу для пенсії необхідно керуватися тим законодавством, під час дії якого ці періоди існували.

Закон №1058 набрав чинності з 01.01.2004 р. Тобто трудова та інша прирівняна до неї діяльність за період до 01.01.2004 р. повинна враховуватися до стажу роботи для призначення пенсії відповідно до законодавства, яке діяло до 01.01.2004 р.

В період навчання позивача в СПТУ, а також проходження ним військової служби (з 21.05.1986 року по 11.05.1988 року) діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.72 р. №590 (далі - Положення №590)

Відповідно до підпунктів "з" та "к" частини першої пункту 109 Положення №590 крім роботи робочим або службовцем в загальний стаж роботи зараховуються також навчання в училищах (..) системи професійно-технічної освіти; служба в складі Збройних Сил СРСР (…)

Частиною третьою пункту 109 Положення №590 визначено, що при призначені пенсії на пільгових умовах або в пільгових розмірах період служби в складі Збройних Сил СРСР прирівнюється за вибором особи, яка звернулася за пенсією, до роботи, яка передувала цьому періоду або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду, а період навчання в ПТУ прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

На підставі викладеного строк навчання позивача в СПТУ з 01.09.1985 по 20.06.1986 та період проходження ним військової служби з 21.05.1986 року по 11.05.1988 року в армії зараховуються до стажу роботи ОСОБА_1 електрослюсарем підземним, тобто до пільгового стажу.

При цьому є неприйнятними посилання відповідача на помилку в дипломі, як на підставу для не зарахування до пільгового стажу періоду, оскільки позивач не може нести відповідальність за недотримання правил ведення оформлення відповідних документів та допущення в них помилок іншою відповідальною за це особою, а тому такі порушення не можуть впливати на його особисті права.

Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 17.09.2019 року №598 та його скасування.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів його навчання в СПТУ з 01.09.1985 по 20.06.1986, строкової військової служби з 21.05.1986 по 11.05.1988, роботи з 08.06.1988 по 30.12.1988 на шахтах та з 16.01.1989 по 31.12.1998.

Між тим, зобов`язуючи відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону №1058, суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження пенсійного органу з огляду на наступне.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам. З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд не може зобов`язувати пенсійний орган призначити пенсію, оскільки таке повноваження є виключною компетенцією органів ПФУ.

У цій справі повноваження пенсійного органу є дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про призначення пенсії. Підставою для відмови у призначенні пенсії позивача можуть бути визначені законом обставини.

Суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій.

Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною третьою статті 245 КАС України визначено, що у разі скасування (…) індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача призначити пенсію, який оформлюється відповідним рішенням, може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

З урахуванням наведеного, відповідно до положень частини першої статті 58 Закону №1058, з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.09.2019 року про призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.114 Закону №1058 з врахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 період його навчання в СПТУ №36 м.Ровеньки з 01.09.1985 по 20.06.1986, період служби в Радянській армії з 21.05.1986 по 11.05.1988, періоди роботи з 08.06.1988 по 30.12.1988 на шахті імені Фрунзе виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» та з 16.01.1989 по 31.12.1998 на шахті імені 23 з`їзду КПРС.

Зазначене обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції, зобов`язуючи відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування в цій частині рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови в цій частині про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.09.2019 року з врахуванням до пільгового стажу вищезазначених спірних періодів.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року у справі №360/5230/19 - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року у справі №360/5230/19 - скасувати в частині зобов`язання Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення із заявою про призначення пенсії - з 12.09.2019, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 період його навчання в СПТУ №36 м.Ровеньки з 01.09.1985 по 20.06.1986, період служби в Радянській армії з 21.05.1986 по 11.05.1988, періоди роботи з 08.06.1988 по 30.12.1988 на шахті імені Фрунзе виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» та з 16.01.1989 по 31.12.1998 на шахті імені 23 з`їзду КПРС.

В цій частині прийняти постанову.

Зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду його навчання в СПТУ №36 м.Ровеньки з 01.09.1985 по 20.06.1986, періоду служби в Радянській армії з 21.05.1986 по 11.05.1988, періодів роботи з 08.06.1988 по 30.12.1988 на шахті імені Фрунзе виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» та з 16.01.1989 по 31.12.1998 на шахті імені 23 з`їзду КПРС.

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року у справі №360/5230/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 05 травня 2020 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328, пунктом 3 розділу 6 «Прикінцеві положення» КАС України.

Повне судове рішення складено 05 травня 2020 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв