Справа № 280/5200/19
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 280/5200/19
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року в адміністративній справі № 280/5200/19 (головуючий суддя першої інстанції Конишева О.В., повний текст рішення виготовлено 11.12.2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 25.10.2019 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просив:

- визнати дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті йому пенсії з 01.03.2017 року по теперішній час протиправними;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити виплату його пенсії згідно пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року №713, з 01.03.2017 року по теперішній час без обмежень граничного розміру пенсії, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому обмежено розмір пенсії відповідно до статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте таке обмеження максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», оскільки пенсія йому була призначена у 2002 році з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсії за вислугу років працівникам авіації і льотно-виробничого складу» від 21.07.1992 року №418.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року здійснено процесуальне правонаступництво первинного відповідача - Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 пенсії з 01.03.2017 року протиправними.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 згідно пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року №713, з 01.03.2017 року без обмежень граничного розміру пенсії, з урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, якою просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження. У суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, а відтак розгляд справи в суді апеляційної інстанції можливо здійснювати в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 01.01.2002 року отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробного складу цивільної авіації згідно вимог ст.ст.53, 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788 (далі по тексту - Закон №1788).

ОСОБА_1 звертався до пенсійного органу з питаннями щодо правильності виплати йому пенсійного забезпечення.

Листом Шевченківського відділу обслуговування громадян м.Запоріжжя (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09.10.2019 року №29/Ю-1/ВЕБ відповідач повідомив, що згідно статті 85 Закону №1788 та частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тесту - Закон №1058) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремих категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн. Оскільки станом на 01.03.2017 року розмір пенсії позивача складає 12956,53 грн., він підлягає обмеженню до 10740,00 грн., станом на 01.03.2018 розмір пенсії складає 17759,48 грн., він підлягає обмеженню до 13730,00 грн., станом на 01.03.2019 розмір пенсії складає 22161,52 грн., він підлягає обмеженню до 14970,00 грн. (а.с.18-19).

Не погодившись з такими діями відповідача та вважаючи, що виплата пенсії не може бути обмежена без наявності встановлених законодавством на те підстав, позивач оскаржив такі дії до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що пенсія за вислугу років позивачу призначена у 2002 році, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI, на позивача не розповсюджується, а відтак дії відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті позивачу щомісячного пенсійного забезпечення з 01.03.2017 року є протиправними.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 2002 року отримує пенсію за вислугу років як працівник льотного складу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв`язку із зростанням середньої заробітної плати працівників відповідно до пункту 7 «Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №418 від 21.07.1992 року, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №713 від 09.08.2005 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 та за наслідками перерахунку розмір пенсії позивача склав: з 01 березня 2017 року - 12956,53 грн; з 01 березня 2018 року - 17759,48 грн.; з 01 березня 2019 року - 22161,52 грн. (а.с. 16-18).

У той же час виплата пенсії здійснювалась з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого частиною третьою статті 27 Закону №1058, а саме:

- у розмірі 10740,00 грн. у 2017 року;

- у розмірі 13730,00 грн. з березня 2018 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» ;

- у розмірі 14350,00 грн. з липня 2018 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»;

- у розмірі 14970,00 грн. з грудня 2018 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»;

- у розмірі 14970,00 грн. з січня 2019 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»;

- у розмірі 15640,00 грн. з липня 2019 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік».

Позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з 01.03.2017 року без обмежень, передбачених статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Відповідач листом №29/Ю-1/ВЕБ від 09.10.2019 року повідомив позивача, що відповідно до статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Спір полягає з приводу правомірності дій відповідача щодо обмеження максимальним розміром (10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) перерахованої позивачу пенсії з 01 березня 2017 року, яка була призначена до 01.01.2016 року.

Між сторонами не має спору щодо підстав та дати здійснення перерахунку пенсії позивача. Також немає спору щодо розміру пенсії, визначеного внаслідок перерахунку.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону №1788 встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 51 Закону №1788 передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до змісту частини першої статті 52 Закону №1788 право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.

Згідно із пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року №713, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, законодавством передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня.

Статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року (далі по тексту - Закон №3668) встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668 обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону №1058 та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання). Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Наведені норми кореспондуються з положеннями частини третьої статті 85 Закону №1058, відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Буквальний та системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вони не звужують зміст вже набутих прав пенсіонерів, розмір призначеної пенсії яких більший зазначеного максимального розміру. Водночас запроваджують обмеження щодо розміру призначених та перерахованих пенсій, зокрема, відповідно до Закону №1788.

Отже, вказана норма Закону №3668 стосується виплат пенсії, призначеної до 01.10.2011 року, та розмір якої перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.

Відтак, вказана норма жодним чином не встановлює скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом №3668, у тому числі і не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.

У цій справі спір стосується розміру перерахованої пенсії.

Однак, за наведеними вище законодавчими положеннями виплата перерахованої пенсії обмежується указаним максимальним розміром.

Отже, пенсійний орган, здійснюючи в березні 2017 року та в подальшому перерахунок пенсії позивачу та її виплату з урахуванням встановлених наведеними законодавчими положеннями обмежень, діяв правомірно.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачу пенсія була призначена раніше, а спір стосується розміру перерахованої пенсії.

Однак, за наведеними законодавчими положеннями виплата перерахованої пенсії обмежується вказаним максимальним розміром.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 205/8204/16-а та від 31.01.2019 року у справі № 285/933/16-а.

Крім того, суд першої інстанції не дав оцінки доводам відповідача, наведеним у відзиві на адміністративний позов щодо застосування до вказаних правовідносин положень Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Посилання позивача в адміністративному позові на те, що він отримує пенсію з 2002 року, а тому дія положень Закону №911 щодо визначення максимального розміру пенсії до нього не застосовується в силу пункту 2 Прикінцевих положень цього Закону (посилаючись на постанову Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №127/4267/17), колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Так, відповідно до Закону №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих частину третю статті 27 Закону №1058 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016 року, який набрав чинності з 01.01.2017 року, у частині третій статті 27 Закону №1058 слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

При цьому, Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016 року вже не містили застережень про те, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 1 січня 2016 року або з 1 січня 2017 року.

Отже, зазначеним Законом скасовано період застосування частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме з січня 2016 року.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин частина третя статті 27 Закону №1058 мала таку редакцію: «Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

В свою чергу, вказана вище норма не має виключень щодо особливостей виплати пенсії з обмеженням верхньої межі: внаслідок первинного призначення або після проведеного перерахунку.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає в діях відповідача порушень прав позивача, які підлягають судовому захисту.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність дій щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті позивачеві пенсії з 01.03.2017 року по теперішній час.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року в адміністративній справі № 280/5200/19 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року в адміністративній справі № 280/5200/19 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених частиною 4, пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак