Справа № 520/14121/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 р.Справа № 520/14121/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року (постановлену суддею Заічко О.В.) по справі № 520/14121/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № 28994-5806-2038 від 13.03.2019 р. про визначення позивачці суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 7251,87 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 р. позов задоволено.

У судовому засіданні, до закінчення судових дебатів, представником позивачки подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

06.02.2020 р. позивачка звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 р. відмовлено в задоволенні вказаної заяви.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 р. і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву позивачки про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, позивачка просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутністю її представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Відмовляючи у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено співмірність витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( ч. 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз вищевказаної норми законодавства вказує, що суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу за клопотанням іншої сторони, тобто, саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не подавалися заперечення на заяву позивачки про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою на підтвердження витрат з оплати професійної правничої допомоги подано копії наступних документів: ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 10006293 від 23.12.2019 р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1584 від 10.09.2008 р.; Договору № 19/12-2019 від 09.12.2019 р., укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Олексія Романченко»; Додаткової угоди № 2 від 19.12.2019 р.; акту виконаних робіт № 1 від 05.02.2020 р.; меморіального ордеру від 28.01.2020 р. про сплату витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт № 1 від 05.02.2020 р., відповідно до якого Адвокатське бюро надало клієнту правничу допомогу в Харківському окружному адміністративному суді при розгляді справи № 520/14121/19 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 28994-5806-2038 від 13.03.2019 р., а саме: підготовлено та подано до Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № 28994-5806-2038 від 13.03.2019 р.; підготовлено та подано до Харківського окружного адміністративного суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 02.01.2020 р. та від 22.01.2020 р., здійснено ознайомлення з матеріалами справи; підготовлено та подано до Харківського окружного адміністративного суду клопотання про відкладення підготовчого судового засідання; підготовлено та подано до Харківського окружного адміністративного суду відповідь на відзив на позовну заяву від 28.01.2020 р.; підготовлено та подано до Харківського окружного адміністративного суду клопотання про долучення доказів від 29.01.2020 р.; підготовлено та подано до суду заяву щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу від 29.01.2020 р.; прийнято участь у судовому засіданні у справі 05.02.2020 р.

Таким чином, оскільки позивачкою надані необхідні докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а відповідачем не подано заперечень на заяву про відшкодування таких витрат, суд апеляційної інстанції вважає що судом першої інстанції помилково відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні її заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. п. 2 ч.1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає необхідним скасувати ухвалуХарківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 р. та стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 252, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року по справі № 520/14121/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61002, код 43143704) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 04.05.2020 року