Справа № 200/3165/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 р. Справа№200/3165/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність відповідача щодо невиплати належної позивачу пенсії за період з 1 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року;

- стягнути з відповідача заборгованість з виплати пенсії за період з 1 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року в сумі 11 845,76 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою, проживає у м. Краматорськ Донецької області, має місце постійної реєстрації у м. Макіївка, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області та отримує пенсію за віком.

У період з 1 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року відповідачем пенсія позивачу не виплачувалась.

На переконання ОСОБА_1 не виплата їй пенсії є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач вважає, що виплату йому пенсії було припинено з підстав, що не передбачені ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому відповідно до ст. 46 цього Закону пенсія повинна бути виплачена за минулий час без обмежень будь-яким строком.

Також у позовній заяві разом із позовними вимогами позивачем заявлено клопотання до суду про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (а.с. 1-3).

У наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні згідно особистої заяви від 23 липня 2015 року про запит пенсійної справи як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України по матеріалам електронної пенсійної справи.

Виплата пенсії ОСОБА_1 призупинена з 1 березня 2018 року після обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб.

Позивач звернулась до управління із заявою про поновлення пенсії 6 серпня 2018 року.

Управлінням було направлено на Комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам список, в якому зазначені дані для перевірки фактичного місця проживання в тому числі і ОСОБА_1 .

На підставі витягу з протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 17 серпня 2018 року № 126 управлінням з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийнято рішення про відмову в поновленні виплати пенсії позивачу.

7 серпня 2018 року ОСОБА_1 повторно звернулася до управління із заявою про поновлення виплати їй пенсії.

На підставі витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 21 вересня 2018 року № 131 прийнято рішення про поновлення виплати пенсії позивачу та з листопада 2018 року ОСОБА_1 отримує поточну пенсію.

Стосовно виплати заборгованості за період з 1 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року відповідач зазначає, що відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 5 жовтня 2014 року "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (зі змінами) суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

До теперішнього часу окремий порядок Кабінетом Міністрів України не визначений. Ухвалою суду від 25 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні (а.с. 12-13).

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 . Позивач є пенсіонером та має право на отримання пенсії за віком; перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області (а.с. 4-6).

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області, , місцезнаходження: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5, є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та є належним відповідачем у даній справі.

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи ОСОБА_1 була взята на облік відповідачем як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України за матеріалами електронної пенсійної справи з 1 липня 2015 року (а.с. 25).

З 1 березня 2018 року Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області призупинило виплату пенсії позивачу на підставі протоколу засідання Комісії з питань призначення (поновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (а.с. 18-20, 22-24).

Суду не надано доказів на підтвердження прийняття відповідачем належним чином оформленого рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу.

6 серпня 2018 року позивач вперше звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, але на підставі рішення комісії від 17 серпня 2018 року, оформленого протоколом № 126, відповідач відмовив у поновленні такої виплати (а.с. 29-30, 28, 27).

7 вересня 2018 року ОСОБА_1 знов звернулась до Управління із заявою про поновлення виплати їй пенсії (а.с. 35).

На підставі витягу з протоколу засідання Комісії від 21 вересня 2018 року № 131 відповідачем було прийнято рішення про необхідність поновлення виплати пенсії позивачу (а.с. 33-34).

Фактично виплата пенсії ОСОБА_1 поновлена з 1 листопада 2018 року, що підтверджується довідкою відповідача від 31 березня 2020 року (вих. № 974/02-25/3), випискою з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (а.с. 7, 22-24).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, пенсія позивачу відповідачем протягом спірного періоду не сплачувалась, але нараховувалась, що підтверджується довідками відповідача, випискою з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії та поясненнями відповідача (а.с. 7, 9, 22-24).

Відповідно до протоколу відповідача заборгованість з пенсії перед ОСОБА_1 за спірний період склала 11 845,76 грн (а.с. 7, 37).

Будучи незгодною із не виплатою їй заборгованості з пенсії за спірний період позивач звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1788-ХІІ, Закон України "Про пенсійне забезпечення") пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 1 жовтня 2014 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 8 червня 2016 року, далі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абз. 6 цього пункту.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136 затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 Порядку № 136 у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постаново визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й "інші випадки, передбачені законом".

За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, враховуючи, що відповідачем не доведено існування "інших випадків, передбачених законом", ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для припинення виплати пенсії позивачу, відповідно, дії з припинення (призупинення) виплати ОСОБА_1 з 1 березня 2018 року, і як наслідок - тривала невиплата позивачу пенсії (бездіяльність) - є неправомірною.

Відповідно, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати їй пенсії з 1 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року - є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з пенсії за спірний період, суд зазначає, що враховуючи висновок суду щодо неправомірності бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за період з 1 березня 2018 року, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з пенсії за період з 1 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року в сумі 11 845,76 грн - також підлягають задоволенню.

Щодо заяви позивача про встановлення судом відповідачу строку для подання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком судом.

Враховуючи характер спірних правовідносин, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження обґрунтованості клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд вважає, що підстави для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення у справі відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги, що ухвалою суду від 25 березня 2020 року позивачу відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 1 681,60 грн (840,80 грн за немайнову позовну вимогу та 840,00 грн за майнову позовну вимогу).

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 255, 261-263, 293, 295, 297, 382, п. 3 розділу VI Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області (, місцезнаходження: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області з невиплати ОСОБА_1 пенсії у період з 1 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області (, місцезнаходження: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 ) заборгованість з пенсії, яка виникла за період з 1 березня 2018 по 31 жовтня 2018 року, в сумі 11 845 (одинадцять тисяч вісімсот сорок п`ять) 76 коп.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області (, місцезнаходження: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - UA26001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі у розмірі 1 681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) грн 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження судових рішень продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна