Справа № 240/3020/20
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/3020/20

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Капинос О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії у невизнанні його трудового стажу для призначення пенсії за віком за період роботи з 26.03.1991 по 11.07.1995 у Спеціалізованому пусконаладочному управлінні тресту "Житомирагроспецмонтаж" та відмову у призначенні пенсії та зобов"язати відповідача повторно розглянути заяву від 04.09.2019 про призначення пенсії з урахуванням зазначеного періоду роботи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за призначенням пенсії. Однак, відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні періоду роботи з 26.03.1991 по 11.07.1995 у Спеціалізованому пусконаладочному управлінні тресту "Житомирагроспецмонтаж" оскільки у його трудовій книжці при звільненні проставлено печатку колишнього УРСР і тому позивачу необхідно підтвердити стаж роботи за цей період.

Ухвалою від 11.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи.

03.04.2020 відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначено, що оскільки Спеціалізоване пуско-наладочне управління трасту "Житомирагроспецмонтаж" не привело у відповідність діючим нормам чинного законодавства свою печатку, тому і немає законних підстав підтвердити достовірність записів у трудовій книжці за період роботи з 26.03.1991 по 11.07.1995. Позивач зобов"язаний надати уточнюючі довідки, які б підтверджували вказаний період роботи. Згідно відповідей наданих архівним сектором Житомирської районної державної адміністрації (Г-867 від 18,12.20191, Державним архівом Житомирської області (Г-5659/04 від 23.12.2019) архівним відділом Житомирської ради ( №01-39/381 від 18.12.2019) підтвердити роботу ОСОБА_1 в період 26.03.1991 р по 11.07.1995 р в Спеціалізованому пуско-наладочому управлінні трасті " Житомиргагроспецмонтаж " неможливо, оскільки жодних документів в архівних установах не має. Враховуючи відсутність будь-яких документів (довідок, наказів про призначення, документів про атестацію робочого місця або роботу повний робочий день) про період роботи позивача з 26.03.1991 по 11.07.1995 рік в Спеціалізованому пусконаладочому управлінні трасті " Житомирагроспецмонтаж " на посаді електрогазозварювальника зарахувати його до пільгового стажу не можливо.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

04.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п.2 п.2 ст.114 ХІV-1 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 24.12.2019 №5311/03 відповідачем повідомлено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 26.03.1991 по 11.07.1995 на Спеціалізованому пусконаладочому управлінні трасті " Житомирагроспецмонтаж ", оскільки запис про звільнення завірений печаткою у відбитку якої читається назва "УРСР", що суперечить п.3.1, 3.2, п.3, п.п.4.1, 4.5, п.4 Інструкції, затвердженої Міністерством Внутрішніх справ України 18.10.1993 №643. Отже, підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутні.

Вважаючи таку відмову протиправно, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч.1 ст.45 Закон України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.8 Закон України № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Рівність прав жінки і чоловіка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї; спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров`я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

Згідно з ч.1 ст.24 Закон України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закон України № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з положеннями ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 у період з 26.03.1991 по 11.07.1995 працював на Спеціалізованому пусконаладочому управлінні трасті " Житомирагроспецмонтаж ".

Відповідачем відмовлено у зарахуванні зазначеного періоду роботу до страхового стажу, оскільки запис про його звільнення завірений печаткою у відбитку якої читається назва "УРСР", що суперечить нормативно-правовим документам.

При цьому, суд вважає необґрунтованими та безпідставними такі посилання відповідача, з огляду на наступне.

Положення Постанови Верховної Ради України від 11.05.1992 "Про заходи щодо забезпечення виконання вимог дозвільної системи" № 2318-XII та Інструкції про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів", затвердженої наказом МВС України від 18.10.1993 № 643 не містять положень про нечинність фактично існуючих печаток та штампів та про обов`язок їх заміни. Не впливає на права та законні інтереси позивача й факт припинення статусу УРСР як суб`єкта міжнародного права.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка зазначена, а отже, й не може впливати на її особисті права.

На думку суду, та обставина, що підприємство не замінило свою печатку новою після припинення УРСР, не робить документи, які засвідчені нею, недійсними.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 275/615/17, 644/9324/16-а (К/9901/768/17).

Як вже було зауважено судом, відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачем подано до територіального органу Пенсійного фонду України належним чином засвідчену копію трудової книжки, в якій чітко визначені періоди його трудового стажу, а тому такий період роботи підлягає зарахуванню до страхового стажу на підставі інформації, внесеній в трудову книжку позивача.

Щодо посилань відповідача у відзиві на відсутність наказів про призначення, документів про атестацію робочого місця, суд зазначає, що в силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на зазначені норми, суд такі доводи до уваги не приймає, оскільки вони не були покладені в основу оскаржуваної відмови.

При цьому суд враховує правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011, згідно яких громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини для того, щоби мати можливість звернутися за захистом до суду особа має довести, що вона є жертвою порушення прав. Щоби претендувати на статус жертви такого порушення, оспорюваний захід має безпосередньо зашкодити особі (рішення Аксу проти Туреччини [Aksu v. Turkey] пункт 50; Берден [Burden v. the United Kingdom] пункт 33; Тенасе проти Молдови [Tгnase v. Moldova]).

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача, вважає їх обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, 7, м.Житомир 10003, ) у зарахуванні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до трудового стажу для призначення пенсії за віком період роботи з 26.03.1991 по 11.07.1995 у Спеціалізованому пусконаладочному управлінні тресту "Житомирагроспецмонтаж" та у призначенні пенсії.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, 7, м.Житомир 10003, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 04.09.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зарахувати до трудового стажу період роботи з 26.03.1991 по 11.07.1995 у Спеціалізованому пусконаладочному управлінні тресту "Житомирагроспецмонтаж".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, 7, м.Житомир 10003, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос