Справа № 400/4663/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/4663/19
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера" на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, ухвалену у відкритому судовому засіданні у м.Миколаєві у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера" до Одеського управління Офісу великих платників Державної податкової служби, Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт "Ніка-Тера" звернулось до суду з позовом до відповідачів та, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просили визнати протиправною та скасувати в повному обсязі вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-25-53 від 05.12.2019р. у розмірі 657838,52 грн.).

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року провадження у справі за позовом ТОВ "Морський спеціалізований порт "Ніка-Тера" до Одеського управління офісу великих платників податків ДПС, Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправною та скасування вимоги від 05.12.2019 №Ю-25-53 - закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу на розгляд до суду першої інстанції. Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідачем протоколом засідання робочої групи по відпрацюванню штрафних санкцій та пені було прийнято рішення лише про скасування по підприємству позивача суми автоматично нарахованої штрафної санкції та пені, однак відповідачем не було прийнято рішення про скасування (відкликання) оскаржуваної вимоги, у зв`язку з чим така вимога не може вважатися відкликаною, в розуміння п.п.60.1.2 п.60.1 ст. 60 ПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що зарахував 2732499,48 грн, сплачених у жовтні 2019 року ТОВ «Ліквід Карго Термінал» до інтегрованої картки ТОВ «МСП Ніка-Тера», ліквідувавши заборгованість позивача з єдиного внеску, відкликав Вимоги №Ю-2210-49 від 05.11.2019 та №Ю-25-53 від 05.12.2019, а також скасував штрафи та пені, які виникли внаслідок цього, а тому вважає вірним ухвалу суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-25-53 від 05.12.2019р.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились.

23.04.2020 року до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, обґрунтоване запровадженням з 12.03.2020р. по 11.05.2020р. карантину на території України через спалах у світі коронавірусу (COVID-19).

27.04.2020 року до суду апеляційної інстанції від Офісу великих платників податків Державної податкової служби надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, обґрунтоване запровадженням з 12.03.2020р. по 11.05.2020р. карантину на території України через спалах у світі коронавірусу (COVID-19).

Розглянувши клопотання сторін колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки вказаними актами не зупинено (призупинено) функціонування органів державної влади, в тому числі судів, які наразі працюють в звичайному режимі, але з дотриманням норм, попереджаючих розповсюдження інфекції.

Більше того, на своєму засіданні 17.03.2020р. Рада суддів Україні рекомендувала судам продовжувати здійснювати правосуддя незважаючи на епідемію коронавірусу і карантин, однак, по можливості, здійснювати судовий розгляд справи в порядку письмового провадження без участі сторін.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що представник Офісу великих платників податків Державної податкової служби є Л.О. Олійник , яка також є представником другого відповідача Одеського управління Офісу великих платників Державної податкової служби, який представляє інтереси відповідачів у цій справі, зазначене управління знаходить у м.Одесі.

А відтак, з метою дотримання строку розгляду апеляційної скарги, передбаченого ч.1 ст.309 КАС України, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в жовтні 2019 р. ТОВ «МСП Ніка-Тера» не мав змоги сплатити єдиний внесок з власного банківського рахунку, у зв`язку з арештом рахунків державним виконавцем.

З метою виконання зобов`язання перед бюджетом та соціальними фондами, ТОВ «МСП «Ніка-Тера» укладено договір доручення з ТОВ «Ліквід Карго Термінал», який у період з 07.10.2019 по 16.10.2019 сплатив від імені позивача єдиний соціальний внесок на суму 2732499,48 гривень.

Разом з тим, Офіс великих платників податків ДФС не врахував зазначені кошти у особовому рахунку ТОВ «МСП Ніка-Тера», внаслідок чого у позивача виникла заборгованість з єдиного внеску.

05.12.2019 Офісом великих платників податків направлено на адресу ТОВ «МСП «Ніка-Тера» Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-25-53 зі сплати єдиного внеску на суму 657838,52 гривень.

20.12.2019 ТОВ «МСП "Ніка-Тера» подав зазначений позов до адміністративного суду.

24.12.2019 Одеським управлінням Офісу великих платників податків ДПС проведено засідання робочої групи, на якій прийнято рішення врахувати кошти, сплачені ТОВ «Ліквід Карго Термінал» в сумі 2732499,48 гривень в якості єдиного внеску на рахунок ТОВ «МСП Ніка-Тера». Одночасно з цим, вирішено скасувати всі штрафи та пені ТОВ «МСП «Ніка-Тера».

Закриваючи провадження у справі суд зазначив, що на теперішній час, сума 2732499,48 гривень сплачена у жовтні ТОВ «Ліквід Карго Термінал» зарахована на інтегровану картку платника податків ТОВ «МСП «Ніка-Тера», у позивача відсутня недоїмка зі сплати єдиного внеску, всі штрафи та пені з цього приводу скасовані, а вимоги №Ю-2210-49 від 05.11.2019 та №Ю-25-53 від 05.12.2019 є відкликаними.

Також судом зазначено, що відповідачем самостійно повністю відновленні права позивача у спірних правовідносин та все, про що просить позивач по цій справі, відповідачем вже самостійно виконано.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Отже, у розумінні п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновленні навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.

Колегія суддів зазначає, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, якому властиві такі ознаки: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; пов`язаний із конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним, у позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним) тобто належить конкретній особі (позивачу); суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Обставинами, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже, й матеріально-правової заінтересованості), є: незаконність інтересу його суперечність Конституції, законам України, принципам права; не правовий характер вимог вимоги не породжують правових наслідків для позивача; встановлена законом заборона пред`явлення позову на захист певного інтересу (наприклад, заборона оскаржувати рішення дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя особою, яка подала скаргу на суддю); коло осіб, які можуть бути позивачами, прямо визначено законом, і позивач до їх числа не належить (це свідчить про відсутність матеріальної правоздатності); позивач звернувся за захистом інтересів інших осіб держави, громади, фізичної або юридичної особи без відповідних правових підстав або в інтересах невизначеного кола осіб.

Оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача. При цьому, позивач повинен довести, що він є потерпілим від порушення з боку суб`єкта владних повноважень, зокрема має місце безпосередній негативний суттєвий вплив порушення на позивача або обґрунтована ймовірність негативного впливу на позивача у майбутньому.

З`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення.

Означених висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 522/3665/17.

Колегія суддів зазначає, що право на доступ до правосуддя, а також на захист прав та інтересів в суді є основоположними конституційними правами особи та регламентовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статтею 6.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Беллет проти Франції» («Bellet v. France») Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, колегією суддів враховується, що позивач заперечував в суді першої інстанції проти закриття провадження у справі, обґрунтовуючи свою позицію, зокрема, тим, що без наявності рішення податкового органу про скасування податкової вимоги не можливе повне відновлення законних прав та інтересів позивача.

Так, відповідно до п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

-сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

-контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу;

-контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

-рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Вказаним нормам кореспондуються положення п. 1 розділу VI Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого Hаказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, згідно якого податкова вимога вважається відкликаною:

-у день, протягом якого відбулося самостійне погашення суми податкового боргу платником податків або органом стягнення у повному обсязі;

-з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування податкової вимоги;

-з дня надходження до платника податків податкової вимоги, яка містить зменшену контролюючим органом або за рішенням суду, що набрало законної сили, суму податкового боргу, визначену в раніше направленій податковій вимозі;

-у день набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано суму податкового боргу, визначену у податковій вимозі.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що встановлюючи факт відкликання податкової вимоги від 05.12.2019 року №Ю-25-53 у результаті зарахування відповідачем 2732499,48 гривень, сплачених у жовтні 2019 року ТОВ «Ліквід Карго Термінал» до інтегрованої картки ТОВ «МСП Ніка-Тера», ліквідувавши заборгованість позивача з єдиного внеску, та відкликавши вимоги №Ю-2210-49 від 05.11.2019 та №Ю-25-53 від 05.12.2019, а також скасувавши штрафи та пені, які виникли внаслідок цього, та в результаті чого відпвідач прийшов до висновку, з яким погдився суд першої інстанції, про відновлення порушеного права позивача, суд першої інстанції посилався лише на податкову інформацію щодо виключення, надану відповідачем разом з клопотанням про закриття провадження у справі.

Отже, колегія суддів вказує, що судом першої інстанції не встановлено факт прийняття рішення про скасування податкової вимоги у відповідності до вимог податкового законодавства, натомість зроблено висновок про відкликання податкової вимоги лише з доказів, які в силу ч. 2 ст. 74 КАС України не можуть в даному випадку вважатися допустимими, з огляду на пряму норму законодавства, яка визначає порядок відкликання податкових вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції достеменно не були перевірені та достовірно не встановлені обставини відкликання податкової вимоги від 05.12.2019 року №Ю-25-53.

При цьому, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не наведено жодних мотивів та обґрунтувань повного відновлення законних прав та інтересів позивача без визнання протиправною та скасування оскаржуваної податкової вимоги.

Наведене, на переконання колегії суддів, свідчить про передчасність висновків суду першої інстанції про те, що у межах спірних правовідносин відбулося виправлення оскаржуваних порушень суб`єктом владних повноважень, що, у свою чергу, є перешкодою для закриття провадження у справі за п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія зазначає, що судом першої інстанції приймаючи ухвалу щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог порушено норми процесуального права, що у відповідності до п.4 ч.1 ст. 320 КАС України є підставаю для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 238, 294, 308, 310, 312, 320, 321, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера" - задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 04.05.2020 року

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А. Г. Федусик