Справа № 640/7988/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року м. Київ № 640/7988/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства внутрішніх справ України
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України ( далі - відповідач/ МВС України), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу - ОСОБА_1 другої групи інвалідності довічно, у зв`язку з захворюванням, що пов`язано з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України нарахувати та виплатити позивачу - ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності - довічно, внаслідок захворювання, що пов`язано з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме на 02 жовтня 2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.05.2019 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено відповідачам строк для надання відзиву на позов.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності - довічно, внаслідок захворювання, що пов`язано з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав правомірності дій, зазначивши, що позивач обґрунтовує правову позицію шляхом застосування до спірних правовідносин нормативно-правового акту, що втратив чинність, а другу групу інвалідності позивачу встановлено після установленого дворічного терміну.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28 червня 1983 року був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, що підтверджується копією послужного списку.

Під час проходження служби в органах внутрішніх справ, позивач у період з 01.10.1987 по 31.10.1987 року, з 01.11.1987 по 30.11.1987 року, з 01.12. 1987по 31.12.1987 року та з 01.01.1988 по 04.01.1988 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції та знаходився в зоні відчуження (м. Чорнобиль), а всього 96 днів, що підтверджується довідкою Головного управління МВС України в Київській області від 07.02.2011 р. №27 та маршрутним листом Головного управління МВС України в Київській області від 01.02.2011 р. № 20/Г-45.

Експертним висновком від 24.06.1992 р. № 1 позивачу встановлений основний та супутній діагноз захворювання та підтверджено, що захворювання отримано при виконанні службових обов`язків у зв`язку з аварією на Чорнобильській атомній електростанції.

Відповідно до Свідоцтва про хворобу від 16 травня 2005 року № 246 виданого Військово-лікарською комісією ЦГ МВС України Позивачу встановлено діагнози захворювання, які пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ та виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, а також, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 2001 року № 85, визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

31 травня 2005 року наказом Міністерства внутрішніх справ України № 446 о/с внесено часткову зміну до пункту наказу Міністерства внутрішніх справ України від 24 лютого 2005 року № 186 о/с.

На підставі наказу МВС України від 31.05.2005 р. № 446 позивач - старший прапорщик міліції помічник оперуповноваженого відділення швидкого реагування відділу швидкого реагування «Сокіл» ГУБОЗ МВС України вважається звільненим у відставку на підставі п. 65 «б» (через хворобу) на підставі Свідоцтва про хворобу від 16 травня 2005 року № 246.

12 липня 2005 року, на підставі акту огляду МСЕК № 702 позивачу, з 25 лютого 2005 року, було встановлено третю групу інвалідності - тимчасово, зі ступеням втрати професійної працездатності 60 %, що пов`язано з виконанням службових обов`язків під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках серія КИ-3 № 000986 .

07 вересня 2009 року, на підставі акту огляду МСЕК № 956 ОСОБА_1 , з 01 серпня 2009 року було встановлено третю групу інвалідності - безстроково, зі ступеням втрати професійної працездатності 60 %, що пов`язано з виконанням службових обов`язків під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках серія КВ -3 № 000203 .

02 жовтня 2018 року, на підставі акту огляду МСЕК № 1362, позивачу встановлено другу групу інвалідності - довічно, у зв`язку з захворюванням, що пов`язано з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0977825 та посвідченням від 09 жовтня 2018 року серія НОМЕР_4 .

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втратив професійної працездатності Форми № 158/о серія АГ № 0014721 ступінь втрати професійної працездатності Позивача складає 60 %, причиною втрати професійної працездатності є захворюванням, що пов`язано з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

ОСОБА_1 09 січня 2019 року звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з заявою та відповідними додатками щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення другої групи інвалідності, що пов`язана з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

Листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 07.02.2019 р. № 15/2-Г-17 позивачу відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги у зв`язку з установленням 2 групи інвалідності, на підставі п. 4 Порядку № 850, у зв`язку з перевищенням дворічного терміну, що установлений вищевказаним порядком.

Позивач, вважаючи таку відмову у виплаті протиправною, а своє право на отримання одноразової грошової допомоги порушеним, звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону № 565-ХІІ та Порядком № 850.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Підпунктом 2 п. 3 Порядку № 850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згідно з п. 7-8 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

За приписами пункту 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Наведені норми Порядку № 850 свідчать, що саме Міністерство внутрішніх справ України вирішує питання про виплату одноразової грошової допомоги на підставі документів, направлених керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції.

З 07 листопада 2015 набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VІІІ), згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" й, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Законом №565-ХІІ не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Отже, вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 18 жовтня 2018 року у справі №369/13187/17, від 28 березня 2019 року по справі №296/10138/16-а та від 24 жовтня 2019 року по справі №809/950/17.

У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про визнання протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи, у зв`язку з захворюванням, що пов`язано з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, викладену в листі Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 07.02.2019 №15/2-Г-17.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України нарахувати та виплатити позивачу - ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, оскільки Порядком № 850 передбачений механізм призначення та виплати такої допомоги, суд не вважає за можливе втручатися в дискреційні повноваження відповідачів.

Верховний Суду у постанові від 24.04.2018 в справі № 712/8827/17 зробив правовий висновок, що зобов`язання державного органу нарахувати та виплатити позивачу у визначеному розмірі одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням інвалідності буде становити втручання у дискреційні повноваження.

Повноваження адміністративного суду визначені у ст. 245 КАС України. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 зазначеної статті).

Відповідно до ч. 4 цієї статті у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У постанові від 05.05.2018 в справі № 826/9727/16 Верховний Суд зробив висновок, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов:

1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача;

2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача;

3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів;

4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В контексті обставин цієї справи, передумовою прийняття відповідачем рішення є не лише отримання заяви позивача, але й її розгляд.

Поряд з цим, надаючи оцінку діям Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, суд дійшов висновку, що у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), та враховуючи встановлення судом протиправності відмови Міністерства внутрішніх справ України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що викладена в листі Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 07.02.2019 №15/2-Г-17, суд вбачає належним способом захисту прав позивач шляхом зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності - довічно, внаслідок захворювання, що пов`язано з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 №850, з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Міністерством внутрішніх справ України не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій в частині відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності разом з документами, доданими до неї, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи, у зв`язку з захворюванням, що пов`язано з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, викладену в листі Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 07.02.2019 №15/2-Г-17.

3. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, внаслідок захворювання, що пов`язано з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 №850, з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.К. Каракашьян