Справа № 540/378/20
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/378/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Олешківської міської ради Херсонської області про визнання протиправним та скасування окремих положень індивідуального акту, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог

12 лютого 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), від імені якого діє адвокат Петренко Ксенія Олександрівна (далі - представник позивача) звернувся до суду з позовом до Олешківської міської ради (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними та скасувати п. 1.11 рішення п`ятдесят першої позачергової сесії Олешківської міської ради VII скликання від 25 вересня 2019 року № 868 "Про відмову клопотань" щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд;

- зобов`язати Олешківську міську раду (75100, Херсонська область, Олешківський район, м. Олешки, вул. Гвардійська, 30, ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд від 24.09.2019 року, вхідний номер 1648/04-16.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Вказані вимоги позивач обґрунтовує обставинами, викладеними у позові, які полягають у тому, що за результатами розгляду Олешківською міською радою його клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га., рішенням Олешківської міської ради від 25.09.2019 р. відмовлено у наданні такого дозволу у зв`язку з неможливістю встановити із графічних матеріалів місце розташування бажаної земельної ділянки. Позивач вважає, дане рішення відповідача таким, що прийнято з підстав, не передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

02.03.2020 року представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки надано графічні матеріали, за якими не можна встановити місце розташування бажаної земельної ділянки, що стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта містобудівній документації, як передбачено частинами 6 та 7 ст. 118 ЗК України. Додатково відповідач зазначає, що вимога про зобов`язання міської ради повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не може бути задоволена, оскільки матеріали клопотання позивача були повернуті за заявою останнього від 19.11.2019 р.

08.04.2020 р. представником позивача через систему "Електронний суд" подано відповідь на відзив, в якій вказує, що наведена в оскаржуваному рішенні підстава для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не відноситься до жодної з підстав, визначених ч. 7 ст. 118 ЗК України, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.10.2019 р. у справі №811/1845/18. Крім того, з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 09.01.2020 р. у справі № 812/1264/17 зазначає, що чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України, а тому оскаржуване рішення відповідача підлягає скасуванню.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 17.02.2020 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. (ст. 258 КАС України)

Згідно з частиною 2 статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

При цьому, суд зазначає, що положеннями постанови КМ України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", зі змінами, внесеними постановами КМ України від 25.03.2020 р. № 239 та від 22.04.2020 р. № 291, на усій території України запроваджено з 12 березня 2020 до 11 травня 2020 року карантин.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 р., розділ VI " Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3 яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, в тому числі щодо розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження тощо продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Враховуючи, що матеріали справи не містять будь - яких заяв або клопотань учасників справи щодо неможливості її розгляду через запровадження на усій території України карантину суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі документами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

24.09.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Олешківської міської ради із клопотанням (вх. № 1648/04-16), у якому керуючись ст. ст. 14, 19 Конституції України, ст. ст. 40, 116, 118, 121 Земельного кодексу України, п. 14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на території Олешківської міської ради Херсонської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

До вказаного клопотання позивачем було додано, серед іншого, графічні матеріали під назвою "Графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки (згідно детального плану м. Олешки)".

25.09.2019 р. на п`ятдесят першій позачерговій сесії Олешківської міської ради VII скликання прийнято рішення № 868, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,1000 га, що розташована на території Олешківської міської ради Херсонської області, згідно ст. 118 Земельного кодексу України у зв`язку з неможливістю встановити із наданих заявником графічних матеріалів місце розташування земельної ділянки щодо відповідності до діючій затвердженій, згідно чинного законодавства, містобудівній документації.

Вважаючи відмову відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою необґрунтованою, а рішення Олешківської міської ради VII скликання від 25.09.2019 р. № 868 протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель врегульовано Земельним кодексом України від 24.10.2001 № 2768-ІІІ (далі - ЗК України)

Відповідно до ст. 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. (ст. 40 ЗК України)

Згідно зі ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до пункту 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частиною 1 статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Цією ж статтею визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

VI. Оцінка суду

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Водночас, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць тощо.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а та враховуються судом при вирішення даного спору в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Суд наголошує, що учасникам бойових дій (до яких відносяться особи, визначені статтями 5, 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") надаються відповідно до статті 12 (пункт 14) Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Як встановлено судом та підтверджується оскаржуваним рішенням Олешківської міської ради від 25.09.2019 р. № 868, підставою для відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам діючої містобудівної документації у зв`язку з неможливість встановити із наданих заявником графічних матеріалів місце розташування бажаної земельної ділянки.

Надаючи правову оцінку вказаній підставі відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів "а", "б" статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

При цьому, відповідно статті 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Як передбачено статтею 21 Закону України "Про основи містобудування" визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації місцевих правил забудови з урахуванням планів земельно-господарського устрою.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану (частина перша статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Згідно з частиною першою статті 19 цього Закону детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

З огляду на вказані приписи чинного законодавства, відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав невідповідності розташування земельної ділянки, у даному випадку, вимогам містобудівної документації, повинна бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності затвердженим текстовим та графічним матеріалам з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій м. Олешки ( генеральний план, детальний план, план зонування території тощо).

Натомість, за змістом оскаржуваного рішення така не відповідність за позицією відповідача полягає в тому, що із наданих заявником графічних матеріалів неможливо встановити місце розташування бажаної земельної ділянки.

Таким чином, суд вважає, що визначена відповідачем в оскаржуваному рішенні підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не відповідає положенням частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, що є порушенням вказаної норми Земельного кодексу України. Зазначена обставина є цілком достатньою для скасування такого рішення відповідача.

Аналогічна позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року у справі № 263/16220/17, від 22 квітня 2019 року у справі № 263/16221/17.

Крім того, суд приймає до уваги, що положення статті 118 Земельного кодексу України не містить будь-яких особливих вимог до графічних матеріалів, крім зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки.

Дана позиція підтверджена правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 23 січня 2020 року у справі №0840/2979/18 (адміністративне провадження №К/9901/68110/1).

Разом з тим, суд вказує, що ЗК України встановлює, що до клопотання про отримання земельної ділянки слід додавати графічні матеріали, на яких зазначено її бажане місце розташування.

Як вбачається з матеріалів справи, до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки від 24.09.2019 р., позивачем додано документ під назвою "Графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки (згідно детального плану м. Олешки)".

Щодо позиції відповідача стосовно того, що надані позивачем "графічні матеріали" не містять назви населеного пункту, то вказане спростовується посиланням у назві графічних матеріалів на те, що позначена позивачем земельна ділянка розташована на території міста Олешки.

Щодо позиції відповідача про те, що вказані графічні матеріали не містять будь-яких інших орієнтирів, за якими можна встановити місце знаходження земельної ділянки, таких як назви вулиць, об`єктів, розташованих поруч тощо, що не дає можливості встановити її точне місце знаходження, то суд вказує про таке.

Будь-які недоліки графічних матеріалів, відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, не можуть бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки у разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися "відмовою у наданні дозволу" у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України. Проте звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.04.2020 р. №120/4542/18-а.

Щодо посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.01.2020 р. у справі № 369/3184/14-а, то висновок касаційної інстанції щодо повної узгодженості правової підстави відмови у задоволенні заяви, викладеної у прийнятому рішенні Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, з приписами частини сьомої статті 118 ЗК України, ґрунтується на тому, що з графічних матеріалів, доданих позивачем до клопотання, та дослідженими судами попередніх інстанцій, вони не можуть вважатися такими, що містять місце розташування бажаної земельної ділянки, оскільки містять графічні межі території села Гатне, до складу якої входять окремі земельні ділянки, а не конкретно визначена земельна ділянка, яку позивач прагне отримати у власність. Окрім того, підтвердженням цьому є невідповідність зазначеної площі бажаної земельної ділянки у розмірі 0,25 га в аспекті доданої до клопотання графічної схеми.

Отже, у справі № 369/3184/14-а заявником взагалі не було визначено земельну ділянку, яку він прагне отримати у власність.

Натомість, в межах даної справи заявником позначено бажану ним земельну ділянку на графічних матеріалах, проте, за позицією відповідача, таке позначення унеможливлює її ідентифікувати.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для застосування вказаного висновку Верховного Суду при вирішенні даних спірних правовідносин.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що рішення відповідача від 25.09.2019 р. № 868 про відмову у наданні дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а саме ч. 7 ст. 118 ЗК України, а тому є неправомірним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, то суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що при вирішенні питання щодо надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачем не наведено конкретних посилань на невідповідність земельної ділянки, зазначеної позивачем на графічних матеріалах, діючій містобудівної документації, тобто не виконано обов`язкових умов, визначених ст. 118 ЗК України, тому з метою поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Олешківську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо доводу відповідача про неможливість виконання вказаної вимоги у зв`язку з поверненням позивачу матеріалів його клопотання, то суд зазначає, що згідно супровідного листа від 11.12.2019 р. № 3157/Ш-12 Олешківською міською радою направлено на адресу ОСОБА_2 "копію клопотання разом з його особистими документами (паспорт, інд.код, графічні матеріали, довідка про безпосередню участь в антитерористичній операції, посвідчення учасника бойових дій)".

Враховуючи, що позивачу було надіслано копію його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, вказане діє суду підстави вважати, що оригінал цього клопотання залишився у Олешківської міської ради, що дає можливість останній на виконання рішення суду повторно його розглянути.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення від 25.09.2019 р. № 868 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Олешківської міської ради (місце знаходження (75100, Херсонська область, Олешківський район, м. Олешки, вул. Гвардійська, 30, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати п. 1.11 рішення п`ятдесят першої позачергової сесії Олешківської міської ради VII скликання від 25 вересня 2019 року № 868 "Про відмову клопотань" щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Зобов`язати Олешківську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд від 24.09.2019 року, вхідний номер 1648/04-16, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, але не пізніше 30-денного строку з дня закінчення карантину. При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 109020100