Справа № 440/1002/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/1002/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (надалі також відповідач), у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність сільської ради щодо незабезпечення розгляду у передбаченій законом процедурі клопотання ОСОБА_1 від 21.01.2020 №№ 02-13/2501, 02-13/251 про надання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку;

зобов`язати відповідача розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.01.2020 №№ 02-13/2501, 02-13/251 про надання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку відповідно до вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні";

стягнути з відповідача 3500,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на недотримання відповідачем строку розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до статті 118 Земельного кодексу України, що перешкоджає в реалізації позивачем права на отримання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 42-45/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що клопотання ОСОБА_1 від 21.01.2020 №№ 02-13/2501, 02-13/251 про надання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку розглянуті на двадцять восьмій сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та рішенням від 11.02.2020 у їх задоволенні відмовлено; про прийняте рішення позивача повідомлено листом від 4.03.2020.

3. Інші заяви учасників справи.

15.04.2020 судом одержано відповідь на відзив, у якій позивач наполягав на тому, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неповідомлення ОСОБА_1 у місячний строк про результат розгляду його клопотань /а.с. 72-74/.

4. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 2.03.2020 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 прийнято відмову від позову в частині позовних вимог щодо зобов`язання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.01.2020 №№ 02-13/2501, 02-13/251 про надання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку відповідно до вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; провадження у справі закрито в частині позовних вимог про зобов`язання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.01.2020 №№ 02-13/2501, 02-13/251 про надання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку відповідно до вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

А відповідно до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

21.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Щербанівської сільської ради із заявами вх.№№ 02-13/2501, 02-13/251 про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (кадастровий номер :05:001:0966 та :05:001:0966) /а.с. 12-15, 26-31, 33-38/.

Дані клопотання розглянуті на двадцять восьмій сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та рішеннями від 11.02.2020 відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність /а.с. 25, 32/.

Про прийняті рішення позивача повідомлено листом від 4.03.2020 вих.№02-29/512 /а.с. 39-40/.

Посилаючись на неприйняття відповідачем жодного рішення за наслідками розгляду згаданих вище клопотань у місячний строк, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА /у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин/.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі земельних ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України.

За змістом частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини четвертої цієї статті, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

За змістом пункту "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частинами шостою, сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (надалі - Закон №280/97-ВР) передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За змістом статті 59 Закону №280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

ОЦІНКА СУДОМ ДОВОДІВ СТОРІН

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд враховує, що після прийняття відмови позивача від позову в частині позовних вимог щодо зобов`язання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.01.2020 №№ 02-13/2501, 02-13/251 про надання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку відповідно до вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", предметом цього спору є виключно бездіяльність відповідача щодо незабезпечення розгляду у передбаченій законом процедурі клопотань ОСОБА_1 від 21.01.2020 №№ 02-13/2501, 02-13/251 про надання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Оцінюючи правомірність позовних вимог у цій частині, суд зауважує, що клопотання позивача отримані сільською радою 21.01.2020, а розглянуті по суті на двадцять восьмій сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка відбулась 11.02.2020.

Наведене є підставою для висновку, що клопотання позивача розглянуті у визначений частиною сьомою статті 118 ЗК України місячний строк з дня їх отримання сільською радою.

Таким чином, у спірних відносинах відсутня бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо забезпечення розгляду клопотань ОСОБА_1 від 21.01.2020 №№ 02-13/2501, 02-13/251, як про те стверджує позивач у позовній заяві.

Конституційний Суд України у Рішенні від 1.12.2004 у справі №18-рп/2004 зазначив, що термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що після розгляду відповідачем по суті клопотань ОСОБА_1 від 21.01.2020 №№ 02-13/2501, 02-13/251 права позивача у спірних відносинах порушуються рішеннями Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 11.02.2020, якими ініціатору звернення відмовлено у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою.

Правомірність згаданих рішень є предметом спору у справі №440/1940/20, що перебуває у провадженні Полтавського окружного адміністративного суду /а.с. 77/, а тому у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог та надання оцінки зазначеним рішенням відповідача у даному провадженні.

Стосовно посилань позивача на порушення його прав бездіяльністю відповідача щодо ненадання у місячний строк відповіді за результатами розгляду клопотань від 21.01.2020, суд зауважує, що як визначено частиною одинадцятою статті 59 Закону №280/97-ВР, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

За змістом пункту 2 частини першої статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником.

А відповідно до частини другої зазначеної статті, інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Суд враховує, що рішення двадцять восьмої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 11.02.2020 оприлюднені на офіційному веб-сайті сільської ради у день їх прийняття /а.с. 51/.

У свою чергу, позивача повідомлено про результати розгляду його клопотань листом від 4.03.2020 вих.№02-29/512, що надісланий ОСОБА_1 поштою /а.с. 39, 40/.

За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач розглянув по суті клопотання позивача від 21.01.2020 у визначений частиною сьомою статті 118 ЗК України місячний строк, підстави для визнання протиправною бездіяльності сільської ради щодо незабезпечення розгляду клопотань ОСОБА_1 від 21.01.2020 відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 3500,00 грн моральної шкоди, суд звертає увагу на такі обставини.

Зміст поняття моральної шкоди розкрито у статті 23 Цивільного кодексу України.

Так, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За змістом частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний Суд у постанові від 15.04.2020 у справі №815/63/18 зазначив, що розглядаючи вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суди повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння особі моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі особа оцінює заподіяну їй шкоду, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Своєю чергою, позивач повинен довести зазначені обставини належними, допустимими та достовірними доказами.

Оскільки у ході розгляду цієї справи не встановлено вчинення відповідачем у спірних відносинах протиправної бездіяльності щодо прав чи законних інтересів ОСОБА_1 , підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач від сплати судового збору звільнений, відповідач доказів понесення судових витрат не надав, відтак підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

За змістом пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя О.О. Кукоба