Справа № 380/1337/20
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2020-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1337/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» до Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Державне підприємство «Львіввугілля» (далі - ДП «Львіввугілля», позивач) звернулося до суду з позовом до Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Сокальський РВ ДВС, відповідач), в якому, з урахування заяви про зменшення позовних вимог, просить зобов`язати відповідача зняти арешт, накладений постановою відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції від 21.09.2004 б/н.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та пункту 2.2. Статуту ДП «Львіввутілля» основним видом діяльності позивача є добування кам`яного вугілля. Ураховуючи норми Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04.2017 № 2021-VIII, має бути знятий арешт, накладений на майно ДП «Львіввугілля» постановою від 21.09.2004 6/н. Додатково зазначив, що позивачем неодноразово направлялись листи щодо отримання постанови відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції від 21.09.2004 б/н, однак таку відповідачем так і не надано.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, зміст якого полягає в такому. Постанова відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції від 21.09.2004 б/н не вносилась в Єдиний реєстр виконавчих проваджень, у зв`язку з чим неможливо встановити відомості по виконавчому провадженні, в межах якого така постанова виносилась. Законом України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04. 2017 № 2021-VIII визначено перелік виконавчих проваджень, у яких норми вказаного закону щодо зняття арешту накладеного на майно державних вугледобувних підприємств не здійснюється. Відсутність інформації по виконавчому провадженні, в межах якого накладено арешт майна ДП «Шахта «Візейська» згідно з постановою від 21.09.2004 6/н, виключає можливість встановлення обставин чи підпадає такий арешт під дію вищевказаного закону. Просив у задоволенні позову відмовити повністю та розгляд справи проводити без участі уповноваженого представника.

Ухвалою від 14.02.2020 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

Позивачем подано заяву про усунення недоліків від 27.02.2020 №8.1/324 (зареєстровано канцелярією суду 03.03.2020 вх.№11921).

0скільки вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 14.02.2020 станом на 05.03.2020 позивачем в повній мірі не виконані, ухвалою від 05.03.2020 продовжено процесуальний строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) на усунення недоліків позовної заяви.

Позивачем подано заяву про усунення недоліків від 20.03.2020 №8.1./444 (зареєстровано канцелярією суду 26.03.2020 вх.№16830).

Ухвалою від 30.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 28.04.2020.

Визнано поважними причини пропуску ДП «Львіввугілля» строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву від 13.04.2020 (зареєстровано канцелярією суду 17.04.2020 вх. № 20468).

Представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог від 28.04.2020 (зареєстровано канцелярією суду 28.04.2020 вх. № 21733).

В судовому засіданні 05.05.2020 суд заслухав вступну промову представника позивача, оголосив відзив відповідача, дослідив письмові докази та перейшов до письмового провадження.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Наказом Міністерства вугільної промисловості України від 16.12.2010 № 532 «Про створення шляхом виділу державного підприємства «Шахта «Візейська» створено Державне підприємство «Шахта «Візейська» шляхом виділення із складу ДП «Львіввугілля» відокремленого підрозділу «Шахта «Візейська».

Пунктом 5 вищевказаного наказу зобов`язано голову комісії з виділу передати, а в.о. директора прийняти на баланс підприємства майно, активи та пасиви відокремленого підрозділу «Шахта «Візейська» за актом приймання-передачі відповідно до затвердженого розподільчого балансу.

На підставі відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна при передачі майна ВП «Шахта «Візейська» ДП «Львіввугілля» виявлено запис про арешт за №1399884, накладений на підставі постанови ВДВС Сокальського РУЮ від 21.09.2004 б/н.

При цьому, постанова ВДВС Сокальського РУЮ від 21.09.2004 б/н на адресу ДП «Львіввугілля» не надходила.

ДП «Львіввугілля» звернулось до Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 16.01.2020 №6/75 з проханням на виконання статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» зняти арешт з нерухомого майна ВП «Шахта «Візейська» ДП «Львіввугілля», накладений відповідно до постанови ВДВС Сокальського РУЮ б/н від 21.09.2004.

Сокальський РВ ВДВС Західного управління Міністерства юстиції (м. Львів) листом від 27.01.2020 В4/ повідомив про неможливість зняття арешту по причині відсутності відомостей щодо виконавчого провадження, у межах якого 21.09.2004 виносилась постанова про арешт майна ДП «Львіввугілля» шахта «Візейська».

З метою встановлення інформації щодо виконавчого провадження, в межах здійснення якого виносилася оскаржувана постанова, позивачем неодноразово направлялись листи до Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області: від 29.11.2018 №6.4/1945, від 15.10.2019 №6/1592, від 13.09.2019 №6/1431, з проханням надання копії цієї постанови.

Наявні в матеріалах справи листи-відповіді відповідача від 10.12.2018 310122, від 18.10.2019 №14025, від 04.10.2019 В4/14201 не містять запитуваної інформації, рівно як і копії оскаржуваної постанови.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.05.2020 (інформаційна довідка №208017692) на все майно ДП «Львіввугілля» шахта «Візейська» накладено арешт постановою ВДВС Сокальського РУЮ від 21.09.2004 б/н.

Предметом позову є зняття арешту, накладеного постановою відповідача від 21.09.2004 б/н. При цьому дії та рішення державного виконавця щодо накладення арешту не є предметом оскарження.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ ).

Станом на час накладення арешту на ДП «Львіввугілля» постановою від 21.09.2004 б/н умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентувалися Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Оскільки позивачем не оскаржуються дії та рішення щодо накладення арешту на нерухоме майно ДП «Львіввугілля», то на спірні відносини поширюється дія Закону №1404-VІІІ.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону №1404-VІІІ визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 48 Закону №1404-VІІІ звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно із частинами 1-4, 10 статті 56 Закону №1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку.

Судом встановлено, ДП «Львіввугілля» належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, основним видом діяльності якого є добування кам`яного вугілля.

Вугледобувне підприємство - гірниче підприємство, основним видом економічної діяльності якого є підземне або відкрите добування вугілля, до складу якого можуть входити шахти, шахтоуправління, розрізи та інші відокремлені підрозділи, що виконують допоміжні функції (пункт 1 частини першої статті 1 Закону України від 12.04.2012 № 4650-VI «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств»).

Таким чином, на позивача розповсюджуються положення Закону України від 13.03.2017 №2021-VIII «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» (далі - Закон № 2021-VIII).

Згідно із статтею 1 Закону №2021-VIII (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2658-VIII від 18.12.2018) тимчасово, до 1 січня 2022 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що не може бути знято арешт майна щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», у виконавчих провадженнях щодо виконання:

- рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами,

- відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю;

- стягнення аліментів;

- рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, Законом №2021-VIII встановлено вичерпний перелік випадків, коли арешт з майна державних вугледобувних підприємств не знімається.

Єдиним доказом накладення арешту на все майно позивача постановою ВДВС Сокальського РУЮ від 21.09.2004 б/н є відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Відповідач як орган, який здійснює примусове виконання рішень відповідно до чинного законодавства і наділений повноваженнями звернення стягнення на майно, складовою частинного якого є накладення арешту на таке майно, не володіє інформацією щодо виконавчого провадження, у межах якого постановою від 21.09.2004 б/н накладено арешт на все майно ДП «Львіввугілля» шахта «Візейська».

Відсутність інформації по виконавчому провадженню, у межах якого постановою від 21.09.2004 б/н накладено арешт на майно позивача, унеможливлює з`ясування обставин чи підпадає таке виконавче провадження під дію Закону № 2021-VIII.

Водночас, наслідком накладення арешту на майно є обмеження прав позивача як власника щодо володіння та розпоряджання таким майном.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Фактично постановою від 21.09.2004 б/н порушується право позивача як власника майна відокремленого підрозділу шахта «Візейська» ДП «Львіввугілля».

За встановлених фактичних обставин суд дійшов висновку, що відсутність відомостей по виконавчому провадженню, в межах якого постановою від 21.09.2004 б/н накладено арешт, не може бути легітимною підставою обмеження права позивача щодо володіння та розпоряджання належним йому майном.

Частиною 5 статті 59 Закону № 1404-VIII передбачена можливість зняття арешту за рішенням суду.

Оскільки у спірних правовідносинах не виникає спору щодо належності нерухомого майна, на яке накладено арешт, а порядок накладення такого арешту не є предметом оскарження, суд дійшов висновку, що з метою відновлення права позивача щодо володіння та розпоряджання майном, на яке постановою від 21.09.2004 б/н накладено арешт, слід застосувати норму частини 5 статті 59 Закону № 1404-VIII, тобто арешт з рахунку (коштів) має зніматися за рішенням суду.

Відповідно до частини 2 статті 59 Закону №1404-VII у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Беручи до уваги викладене в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов слід задовольнити шляхом зняття арешту накладеного постановою відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції від 21.09.2004 б/н.

При цьому, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.05.2020 (інформаційна довідка №208017692) арешт на майно ДП «Львіввугілля» шахта «Візейська» накладено ВДВС Сокальського РУЮ, правонаступником якого є відповідач.

Тому саме на Сокальський РВ ДВС покладено обов`язок зняти арешт з майна, накладений постановою від 21.09.2004 б/н.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Сокальського РВ ДВС понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 102 грн, сплаченого за платіжним дорученням від 03.02.2020 №563.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов Державного підприємства «Львіввугілля» (вул. Б.Хмельницького, 26, м. Сокаль, Львівська область, 80001, ) до Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (вул. Міцкевича, 5, м. Сокаль, Львівська область, 80000, ) про зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

Зняти арешт, накладений постановою відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції від 21.09.2004 б/н.

Стягнути з Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Міцкевича, 5, м. Сокаль, Львівська область, 80000, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Львіввугілля» (вул. Б.Хмельницького, 26, м. Сокаль, Львівська область, 80001, ) 2 102 (дві тисячі сто дві) грн судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.П. Хома