Справа № 140/5228/20
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення позовної заяви

04 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/5228/20

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Андрусенко О. О., вивчивши позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 4590,81 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 позовну заяву було залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання доказів на підтвердження тієї обставини до якого строку відповідач зобов`язувався сплатити кошти в сумі 4590,81 грн., а в разі пропуску строку звернення до адміністративного суду - заяву про його поновлення, із наведенням підстав поважності пропуску такого строку, а також надати докази на підтвердження таких обставин.

29.04.2020 року до суду надійшла заява представника позивача про поновлення строку звернення до суду. Дана заява обґрунтована тим, що згідно аудиторського звіту від 05.07.2019 за результатами проведення аудиту відповідності та фінансового аудиту військової частини НОМЕР_1 за період з 01.05.2015 по 31.05.2019 було встановлено наявність дебіторської заборгованості в сумі 4,59 тис. грн., яка рахується за колишнім військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Після виявленої наявності заборгованості представником військової частини НОМЕР_2 було подано цивільний позов про стягнення збитків. Згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 29.10.2019 у відкритті провадження було відмовлено з роз`ясненням, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Представник позивача, з посиланням на лист Міністерства юстиції України «Щодо практики застосування норм права» у випадку колізії від 26.12.2008 №758-0-2-08-19 вказує, що при розбіжності між загальними і спеціальними нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований. Саме визначення строків для звернення до суду спеціальним законодавством і стало однією із причин пропущення процесуального строку на подачу адміністративного позову.

Крім того зазначає, що військова частина A l671 являється військовим формуванням, особовий склад якої залучений до участі у проведенні операції Об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. У зв`язку з цим, можливості подати адміністративний позов про стягнення коштів у місячний термін не було. Враховуючи вищезазначене, та той факт, що військовою частиною НОМЕР_2 вживалися заходи щодо відшкодування збитків завданих державі, проте вони на даний час не відшкодовані, представник позивача просить поновити строк звернення до суду.

Розглянувши заяву представника позивача, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Встановлений КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Варто звернути увагу на те, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк може і має бути поновленим судом, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Разом з тим, за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа Мельник проти України) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , однак згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2018 року №261 відповідача було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 18.10.2018 року. Тобто, остаточною датою закінчення проходження військової служби відповідачем вважається 18.10.2018 року. У наказі від 18.10.2018 року №261 зазначено, що з відповідача слід утримати суму у розмірі 7277,42 грн. за вартість предметів речового майна, строки яких не закінчилися.

Під час виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття з усіх видів забезпечення, з солдата ОСОБА_1 згідно книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 було утримано частково кошти в сумі 2686,61 грн. При цьому, залишок не стягненої суми лишається 4590,81 грн.

Таким чином, зважаючи на вимоги позовної заяви, строк звернення до суду у позивача виник саме з моменту звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, тобто з 18.10.2018 року.

Суд не бере до уваги твердження представника позивача про те, що згідно аудиторського звіту від 05.07.2019 за результатами проведення аудиту відповідності та фінансового аудиту військової частини НОМЕР_1 за період з 01.05.2015 по 31.05.2019 було встановлено наявність дебіторської заборгованості в сумі 4,59 тис. грн., яка рахується за колишнім військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , після чого, представником позивача було подано цивільний позов про стягнення збитків, оскільки про наявність у позивача заборгованості відповідачу було відомо ще станом на день звільнення з військової служби. У свою чергу, цивільний позов про відшкодування збитків було подано 23.09.2019, однак згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області ще 29.10.2019 у відкритті провадження було відмовлено. Разом з тим, позивач з даною позовною заявою звернувся до суду лише 31.03.2020 року (датований відбиток штемпеля на поштовому конверті).

Крім того, суд також не бере до уваги твердження представника позивача про неможливість подати адміністративний позов про стягнення коштів у місячний термін у зв`язку з тим, що особовий склад військової частини НОМЕР_3 залучений до участі у проведенні операції Об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, оскільки доказів повного залучення особового складу військової частини НОМЕР_3 до участі у проведенні операції Об`єднаних сил у період з 18.10.2018 по даний час представником позивача надано не було.

Отже, належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач не надав.

Суд звертає увагу, що законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Вирішуючи питання щодо поважності таких причин пропущення строку звернення до суду, які встановлені статтею 122 КАС України, слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19, від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19.

Крім того, суд зазначає, що представник позивача не заперечує факт пропуску місячного строку звернення до суду з цим позовом.

Таким чином, наведені представником позивача причини пропущення строку на звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними та поновлення строку звернення до суду, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так частиною першої зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки наведені у позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено, тому дана позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 122, 123, пунктом 9 частини четвертої, частинами п`ятою восьмою статті 169, статтями 248, 294 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцевих положень» КАС України.

Суддя О. О. Андрусенко