Справа № 813/4138/17
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

30 квітня 2020 року
Київ
справа №813/4138/17
адміністративне провадження №К/9901/63649/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Єресько Л.О., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року (головуючий суддя Мартинюк В.Я.)
та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2018 року (головуючий суддя Матковська З.М., судді: Бруновська Н.В., Затолочний В.С.)
у справі №813/4138/17
за позовом ОСОБА_1
до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України
про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення грошового забезпечення і моральної шкоди.
I. РУХ СПРАВИ
1. У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: визнати протиправним утримання фінансовим органом 501 грн 05 коп; стягнути незаконно утриману суму грошового забезпечення в розмірі 501 грн 05 коп та недоплачену суму грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 3925 грн 69 коп; стягнути моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на день виключення його зі списків особового складу частини з ним не було здійснено повного розрахунку, як грошового так і матеріального забезпечення. Про факт неналежного здійснення з ним повного розрахунку при звільненні він дізнався лише отримавши відповідь на адвокатський запит надану начальником Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 10 жовтня 2017 року № 11/12102 яку він отримав 25 жовтня 2017 року. Зі змісту вказаної відповіді йому стало відомо, що йому недоплачена грошова компенсація за неотримане речове майно в розмірі 3 925 грн 69 коп та утримано з грошового забезпечення 501 грн 05 коп. Зазначив, що утримання 501 грн 05 коп з грошового забезпечення здійснено вже після виключення його зі списків особового складу Львівського прикордонного загону. Вважає, що ним недоотримано суму грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 3 925 грн 69 коп. Окрім того, такими діями відповідача йому завдано моральну шкоду.
3. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.
4. Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Судами встановлено, що наказом начальника 7 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України «По особовому складу» від 28 березня 2017 року №70-ос, прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків частини, усіх видів забезпечення згідно з пунктом «Е» частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 28 березня 2017 року.
6. Згідно з листом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 жовтня 2017 року №11/12102 прапорщику ОСОБА_1 14 квітня 2017 року здійснено нарахування грошової компенсації за невикористану відпустку за 2017 рік тривалістю 6 календарних днів в сумі 1 035 грн 50 коп, додаткової грошової винагороди за 28 днів березня в сумі 2 805 грн 87 коп, та утримано грошове забезпечення за період з 29 по 31 березня 2017 року в сумі 501 грн 05 коп.
7. Відповідно до розрахункової відомості від 20 червня 2017 року прапорщику ОСОБА_1 здійснено нарахування грошової компенсації взамін речового майна у сумі 17 006 грн 85 коп, яка отримана ним без врахування податків і зборів через касу прикордонного загону по видатковому касовому ордеру від 22 червня 2017 року №78 у сумі 13 081 грн 16 коп.
IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
8. Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що податковим законодавством обов`язок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору покладено на податкового агента, в даному випадку на Львівський прикордонний загін, а тому ним правомірно утримано податок з доходів фізичних осіб та військовий збір з нарахованої позивачу суми грошової компенсації за неотримане речове майно. При цьому, така компенсація здійснювалась позивачу не як військовослужбовцю, а особі яка звільнена з військової служби, у зв`язку з чим на нього не поширюються пільги визначені податковим законодавством. Також, відповідачем правомірно утримано з позивача грошове забезпечення за період з 29 березня 2017 року по 31 березня 2017 року в сумі 501 грн 05 коп, оскільки в цей період він не проходив військову службу. Що стосується моральної шкоди, то позивачем не наведено будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження факту та обставин спричинення моральної шкоди відповідачем, не вказано жодного розрахунку такої шкоди, причинного зв`язку між діями відповідача та моральними стражданнями позивача.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
9. У доводах касаційної скарги позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначив, що суди дійшли помилкових висновків.
10. Вважає, що відповідачем нездійснено з ним повний та своєчасний розрахунок грошової компенсації за неотримане речове забезпечення в розмірі 3925 грн 69 коп з тих причин, що зазначена сума ним утримана як податок фізичних осіб. Однак, на його думку, її виплата повинна була бути здійснена одночасно з виплатою грошової компенсації за неотримане речове майно до виключення його зі списків особового складу частини.
11. Крім того, суди дійшли хибного та необґрунтованого висновку, що виплата компенсації за неотримане речове забезпечення здійснювалася йому не як військовослужбовцю, а особі, яка звільнена з військової служби, тобто цивільній особі.
12. За твердженням скаржника цей висновок суперечить висновкам судів про те, що розрахунок при звільненні повинен бути здійснений до виключення військовослужбовця зі списків особового складу частини, а саме в період, коли він ще перебував у статусі військовослужбовця. У зв`язку з цим, невиплата відповідачем заборгованості в належні строки, не може бути підставою виплати її в зменшеному розмірі, як на це намагається вказати суд.
13. Зазначив, що незважаючи на його вимогу відповідач не вказав нормативний документ, який визначає повноваження та спосіб на підставі яких фінансовим органом було здійснено утримання в сумі 501 грн 05 коп, як цього вимагає стаття 19 Конституції України.
14. Суд проігнорував вказану обставину, що призвело до порушення частини другої статті 77 КАС України, яка покладає на відповідача обов`язок доказування правомірності свого рішення. Посилання відповідача на пункт 1.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року №425 як норму, що регулює питання утримання коштів є хибним та помилковим.
15. Вважає, що в адміністративному позові він не ставив питання правомірності виплати грошового забезпечення, а ставив питання правомірності утримання з грошового забезпечення, яке судами не досліджувалося та правомірність дій відповідачем не доведена.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
16. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
17. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
18. Згідно зі статтею 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
19. Статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються зокрема, Міністерством оборони України, а порядок грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
20. Згідно з пунктами 2, 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (далі - Порядок №178) виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
21. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
22. За пунктом 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
23. Згідно з пунктом 7 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.
24. Згідно з пунктом 242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
25. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абзац 3 пункту 242 Положення).
26. Згідно з пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
27. Згідно з підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: <…> г) суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом; <…>.
28. За пунктом 168.5. статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
29. Як встановлено судами, станом на дату виключення позивача зі списків особового складу відповідач не виплатив грошову компенсацію за неотримане речове майно. В подальшому згідно з розрахункової відомості №4 «нарахування грошової компенсації взамін речового майна звільненим військовослужбовцям на червень 2017 року» військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 нараховано грошову компенсацію у розмірі 17 006 грн 85 коп, з якої утримано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 3 623 грн 71 коп та військовий збір в розмірі 301 грн 98 коп.
30. З аналізу наведених норм матеріального права та встановлених обставин справи слідує, що позивач, під час проходження військової служби, обтяжений власними витратами на придбання речового майна, мав правомірні очікування на отримання його грошової компенсації, оскільки і приписами Закону №2011-XII, і Порядку №178, гарантоване як право на отримання вказаного речового майна, так і право на одержання його грошової компенсації у протилежному випадку.
31. Водночас, Верховний Суд зауважує, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу). Відтак, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
32. Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі №803/756/17.
33. Водночас, Верховний Суд зауважує, що утримавши з належних позивачу до виплати сум грошової компенсації за неотримане речове майно податок з доходів фізичних осіб, відповідач фактично позбавив його частини цієї грошової компенсації, що не узгоджується з підходом законодавця до оподаткування доходів військовослужбовців (пункт 168.5. статті 168 Податкового кодексу України).
34. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли необґрунтованого та помилкового висновку, що відповідачем правомірно утримано податок з нарахованої ОСОБА_1 суми грошової компенсації.
35. Посилання судів попередніх інстанцій на те, що така компенсація здійснювалась позивачу не як військовослужбовцю, а особі, яка звільнена з військової служби, у зв`язку з чим на нього не поширюються пільги визначені податковим законодавством є безпідставним.
36. За змістом статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
37. Таким чином, Верховний Суд скасовує рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача недоплаченої суми грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 3925 грн 69 коп та ухвалює в цій частині нове рішення про задоволення позову.
38. В той же час, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволені позову в частині стягнення грошового забезпечення в сумі 501 грн 05 коп.
39. Відповідно до підпункту «а» підпункту 4.9.1 пункту 4.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року №425, у разі звільнення військовослужбовців з військової служби грошове забезпечення виплачується особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які займають посади до дня отримання органом Держприкордонслужби наказу або повідомлення про звільнення з військової служби, слухачам, курсантам Національної академії з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж за один місяць з дня одержання органом Держприкордонслужби наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням підпунктів 4.9.2 - 4.9.4 цієї Інструкції).
40. Згідно з пунктом 1.5 вказаної Інструкції розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається, виходячи з кількості календарних днів у цьому місяці.
41. Враховуючи те, що позивача виключено зі списків особового складу військової частини 28 березня 2017 року, а грошове забезпечення він отримав на 31 день березня місяця, то суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що відповідачем правомірно утримано з позивача грошове забезпечення за період з 29 березня 2017 року по 31 березня 2017 року в сумі 501 грн 05 коп, у зв`язку з тим, що у вказаний період часу, він військову службу не проходив.
42. Також, суди обґрунтовано зазначили про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не наведено доказів на підтвердження факту та обставин спричинення такої шкоди відповідачем, не вказано жодного розрахунку такої шкоди, причинного зв`язку між діями відповідача та моральними стражданнями позивача.
43. За наведених обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що в цій частині висновки судів є правильними та обґрунтованими, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
44. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій в цій частині рішення є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
45. Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду першої та апеляційної інстанцій та обставин справи в цій частині не спростовують.
46. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 345, 351, 356 КАС України, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року N460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», Верховний Суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2018 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача недоплаченої суми грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 3925 грн 69 коп. В цій частині ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог.
Стягнути з Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 3925 грн 69 коп.
В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2018 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
Л.О. Єресько
О.В. Калашнікова,
Судді Верховного Суду