Справа № 120/515/20-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 р. Справа № 120/515/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до заступника голови Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області Бегуса Олега Михайловича, Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до заступника голови Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області Бегуса О.М. (далі - заступник голови Вінницької РДА Бегус О.М., відповідач 1) та Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області (далі - Вінницька РДА, відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо неналежного розгляду скарг позивачів від 16.01.2020 та зобов`язання відповідача 1 розглянути відповідні скарги позивачів.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 16.01.2020 позивачі звернулися зі скаргами на ім`я голови Вінницької РДА, в яких вимагали провести службову перевірку щодо бездіяльності керівництва управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації у зв`язку з неналежним, на думку позивачів, розглядом їх заяв, а також зобов`язати керівництво вказаного управління надати рішення по цим заявам. Однак листами Вінницької РДА за підписом заступника голови Бегуса О.М. скарги позивачів були повернуті з посиланням на те, що вони підписані не заявниками, а іншою особою. Тому, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду їх скарг, позивачі звернулись до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 14.02.2020 позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам, встановленими статтями 160, 161 КАС України, з наданням позивачам строку для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви. Зокрема, судом встановлено, що у позовній заяві зазначено двох відповідачів, а саме заступника голови Вінницької РДА Бегуса О .М. та Вінницьку РДА. Однак згідно з прохальною частиною позовної заяви до другого відповідача (Вінницької РДА) жодних позовних вимог не заявлено, що не відповідає приписам п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України.

27.02.2020 до суду надійшла заява позивачів про усунення недоліків позовної заяви. Серед іншого, до заяви додано уточнену позовну заяву, в якій позивачі уточнили суб`єктний склад учасників справи, визначивши відповідачем лише заступника голови Вінницької РДА Бегуса О. М . Водночас позовні вимоги та їх обґрунтування залишаються незмінними. Позивачі просять суд визнати протиправною бездіяльність голови Вінницької РДА Бегуса О.М. щодо неналежного розгляду їх скарг від 16.01.2020 та зобов`язати зазначеного відповідача розглянути такі скарги.

Ухвалою суду від 03.03.2020 відкрито провадження у справі за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до заступника голови Вінницької РДА Бегуса О.М. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Цією ж ухвалою вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтею 263 КАС України.

01.04.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 позов заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні. У відзиві зазначається, що 16.01.2020 до Вінницької РДА надійшли скарги позивачів, датовані 15.01.2020, з приводу бездіяльності управління праці та соціального захисту населення Вінницької РДА щодо призначення позивачам житлових субсидій, допомог та компенсацій. Разом з тим, такі скарги були підписані не заявниками, а громадянином Аврамичем Андрієм Станіславовичем (далі - Аврамич А.С. ), без надання документів, які б підтверджували його повноваження як представника заявників.

Відповідач зауважує, що йому добре відомо, який саме підпис в Аврамича А.С., оскільки у Вінницькому окружному адміністративному суді розглядається справа № 120/62/20-а за його позовом від імені ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Вінницької РДА про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, в якій судом також поставлено під сумнів правомірність підписання Аврамичем А.С. позову від імені позивачки ОСОБА_1 .

Крім того, на думку відповідача, у невідповідності підписів, що містяться на скаргах позивачів від 16.01.2020, можна пересвідчитись, порівнявши їх з підписами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що містяться на доданих до позовної заяви довіреностях від 18.04.2019 та від 16.12.2019, посвідчених секретарем Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, якими позивачі уповноважують Аврамича А.С. бути їхніми представниками.

При цьому відповідач наголошує, що Вінницька РДА отримала скарги позивачів від 16.01.2020 без будь-яких додатків.

Таким чином, оскільки скарги були подані від імені позивачів, але ними не підписані, а підписані іншою особою, а саме Аврамичем А.С., без надання довіреностей, які б підтверджували його повноваження на підписання документів від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на підставі положень ст.ст. 5, 8 Закону України "Про звернення громадян" скарги позивачів від 16.01.2020 були повернуті заявникам.

Свої дії відповідач 1 вважає правомірними, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, у відзиві на позовну заяву зазначається, що позовна заява не підписана позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що відповідно до ст. 240 КАС України є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Оцінюючи доводи відповідача в цій частині, суд насамперед зауважує, що як первісна позовна заява від 10.02.2020 (вх. № 4035/20 від 10.02.2020), так і уточнена позовна заява від 26.02.2020, подана на виконання вимог ухвали суду від 14.02.2020 про залишення позовної заяви без руху разом з заявою про усунення недоліків (вх. № 6044 від 27.02.2020), містять підписи позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Отже, вважається, що позовна заява подана до суду безпосередньо позивачами, а не їх представником, що свідчить про відсутність підстав для застосування положень ч. 6 ст. 160 КАС України та зазначення у позовній заяві відомостей про представника (на чому у відзиві акцентує увагу відповідач).

Крім того, з матеріалів справи видно, що повноваження Аврамича А.С., як представника позивачів, підтверджуються документально, а саме:

1) завіреною належним чином копією довіреності від 18.04.2019, посвідченою секретарем Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області Коцур Т.О., реєстраційний номер № 48, згідно з якою ОСОБА_1 уповноважує Аврамича А.С. бути її представником з усіма необхідними повноваженнями з питань ведення від імені її імені будь-яких справ в усіх без винятку органах державної влади та управління, органах місцевого самоврядування, правоохоронних органах тощо, а також в судах усіх інстанцій з усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу, третій особі, в тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, зміни підстав або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення (подачі) та підпису позовів, заяв, відзивів, клопотань тощо, а також з правом користуватися іншими процесуальними правами, наданими законом;

2) завіреною належним чином копією довіреності від 16.12.2019, посвідченою секретарем Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області Коцур Т.О., реєстраційний номер № 143, згідно з якою ОСОБА_2 уповноважує Аврамича А.С. бути його представником в державних органах, органах місцевого самоврядування, судах при вирішенні будь-яких питань, що його стосуватимуться, з правом підписувати, подавати та отримувати заяви, клопотання, довідки та інші документи, вчиняти інші юридично значимі дії від його імені, пов`язані з цією довіреністю.

В силу положень абзацу 2 підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України з 01.01.2020 представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Разом з тим, відповідно до ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Отже, Конституцією України передбачено винятки із загального правила щодо обов`язкового представництва інтересів особи в суді виключно адвокатом, а також представництва органів державної влади та органів місцевого самоврядування виключно прокурорами або адвокатами починаючи з 01.01.2020. Такі винятки поширюються, зокрема, на так звані "малозначні справи".

Згідно з ч. 1, 2 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Частиною першою статті 59 КАС України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою (ч. 2 ст. 59 КАС України).

Враховуючи наведене та з огляду на те, що ця справа прямо віднесена законом до категорії справ незначної складності (п. 2 ч. 6 ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України), вищезазначені довіреності від 18.04.2019 № 48 та від 16.12.2019 № 143 вважаються належними і достатніми документами на підтвердження повноважень Аврамича А.С. як представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КАС України сторона може брати участь у судовому процесі особисто та (або) через представника.

В силу приписів ч. 1-3 ст. 60 КАС України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суду шляхом подання письмової заяви.

Таким чином, у цій адміністративній справі позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можуть діяти як особисто, так і через свого уповноваженого представника Аврамича А.С.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 2, 7 ч. 1 ст. 240 КАС України, про що фактично у відзиві просить відповідач 1.

Ухвалою суду від 06.04.2020 до участі у справі як другого відповідача залучено Вінницьку РДА, у зв`язку з чим на підставі положень ч. 6 ст. 48 КАС України розгляд адміністративної справи розпочався заново. Співвідповідачу встановлено 15-денний строк з дня отримання копії ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву в порядку, визначеному ст. 162 КАС України.

22.04.2020 до суду надійшов відзив Вінницької РДА, в якому відповідач 2 позов заперечує та наголошує на тому, що скарги позивачів від 16.01.2020 були підписані Аврамичем А.С. без надання довіреностей, які б уповноважували його на підписання документів від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відтак на підставі положень ст.ст. 5, 8 Закону України "Про звернення громадян" вказані скарги не підлягали розгляду та були правомірно повернуті позивачам.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною четвертою статті 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що 16.01.2020 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали скарги на ім`я голови Вінницької РДА, датовані 15.01.2020, в яких вимагали провести службову перевірку щодо бездіяльності керівництва управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації у зв`язку з неналежним, на думку заявників, розглядом їх заяв про призначення житлової субсидії та зобов`язати керівництво вказаного управління надати рішення за цими заявами.

Листами від 24.01.2020 №№ 01-40/164, 01-40/165 за підписом голови Вінницької РДА Бегуса О.М. вказані скарги повернуті позивачам на підставі ст.ст. 5, 8 Закону України "Про звернення громадян", а саме у зв`язку з тим, що скарги подані від імені заявників, але підписані не ними, а громадянином Аврамичем А.С .

Позивачі з вказаними діями відповідача не погоджуються, вважають їх неправомірними, а тому за захистом своїх прав звертаються до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 40 Конституції України кожна особа має право направляти письмові звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, які зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України "Про звернення громадян" № 393/96-ВР від 02 жовтня 1996 року (далі - Закону № 393/96-ВР) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Так, частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 3 Закону № 393/96-ВР під зверненням громадян необхідно розуміти викладені в письмовій формі або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

За приписами статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 18 Закону № 393/96-ВР визначені права громадянина при розгляді заяви чи скарги. Так, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

- особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

- знайомитися з матеріалами перевірки;

- подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

- бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

- користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

- одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

- висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

- вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до ст. 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень: письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги не обгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз наведених вище правових норм вказує на те, що орган державної влади, до якого надійшло звернення громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно його розглянути, перевірити викладені в ньому факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечити його виконання та про наслідки розгляду звернення повідомити громадянина.

Разом з тим, в силу вимог ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96-ВР обов`язковому прийняттю та розгляду підлягають лише ті звернення, які оформлені належним чином і подані у встановленому порядку. Тобто звернення громадянина має відповідати певним вимогам. Ці вимоги передбачені статтею 5 Закону № 393/96-ВР, а їх недотримання дає підстави для повернення звернення заявнику з наданням відповідних роз`яснень.

Так, згідно з ч. 1, 2, 4, 6, 7 ст. 5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Під час розгляду справи судом з`ясовано, що 16.01.2020 на адресу Вінницької РДА позивачі подали письмові скарги з приводу бездіяльності посадових осіб управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації.

Такі скарги були повернуті позивачам листами від 24.01.2020 на підставі ст.ст. 5, 7 Закону № 393/96-ВР. При цьому відповідач 1 зіслався на те, що скарги підписані не заявниками, а іншою особою, повноваження якої не підтверджені.

Втім, суд з такими діями відповідача 1 не погоджується та зазначає, що в силу приписів ч. 7 ст. 5 Закону № 393/96-ВР письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Таким чином, за змістом положень ч. 8 ст. 5 Закону № 393/96-ВР звернення підлягає поверненню заявнику, якщо воно або не підписане, або не містить дати.

Водночас судом встановлено, що скарги позивачів від 16.01.2020 відповідали вказаним вимогам та містили як підпис заявників, так і дату звернення.

Суд наголошує на тому, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, оскільки в силу приписів ст.ст. 5, 7 Закону № 393/96-ВР повернення звернення можливе тільки у випадку, якщо воно не підписане заявником, тоді як скарги позивачів від 16.01.2020 були підписані, суд вважає неправомірними дії відповідача 1 щодо повернення цих скарг з вказівкою на те, що вони не підписані заявниками.

При цьому суд зауважує, що законодавством про звернення громадян не передбачено обов`язку щодо ідентифікації особи заявника. Тобто заявнику не потрібно додавати до свого звернення документи, що посвідчують його особу (копію паспорта, ідентифікаційного коду тощо), а адресат звернення не здійснює жодних дій з перевірки особи заявника, наприклад звірення підпису зі зразком, надсилання уточнюючих запитань тощо.

Подібні роз`яснення наведені у пункті 9.6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації", які за аналогією можуть бути враховані для оцінки спірних правовідносин.

Таким чином, суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що скарги позивачів підписані іншою особою, адже відповідач не уповноважений робити подібних висновків та визначати справжність підпису заявника. До того ж це не лише виходять за межі повноважень суб`єкта розгляду звернення громадянина, визначених Законом № 393/96-ВР, але й потребує спеціальних знань, якими відповідач не володіє.

Крім того, повертаючи позивачам скарги від 16.01.2020, відповідач виходив з того, що такі скарги від імені заявників підписані іншою особою, а саме Аврамичем А.С., повноваження якого не оформлені відповідно до чинного законодавства.

Однак при цьому відповідач не враховував, що згідно з довіреностями від 18.04.2019 та від 16.12.2019, посвідченими секретарем Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області Коцур Т.О. (реєстраційні №№ 48, 143), Аврамич А.С. є представником заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Отже, навіть у випадку якщо відповідач вважав, що скарги позивачів від 16.01.2020 були підписані не заявниками особисто, а Аврамичем А.С., дії відповідача 1 щодо повернення цих скарг не можуть визнаватися правомірними з огляду на те, що останній був представником заявників.

Відповідачі наголошують на тому, що до скарг позивачів не було додано будь-яких документів, які б підтверджували повноваження Аврамича А.С. на підписання скарг від імені заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 При цьому свої доводи в цій частині відповідачі обґрунтовують з посиланням на копії скарг від 16.01.2020, які були повернуті позивачам листами від 24.01.2020 за №№ 01-40/164, 01-40/165.

Дійсно, порівняння тих скарг, що додані позивачами до позовної заяви з тими скаргами, які були повернуті відповідачем 1, свідчить про те, що їх зміст відмінний. Так, на примірниках скарг позивачів додатками значаться копії довіреностей від 18.04.2019 № 48 та від 16.12.2019 № 143. Тобто, це ті довіреності, які підтверджують повноваження Аврамича А.С. як представника заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Водночас на примірниках скарг відповідачів відсутнє посилання на будь-які додатки до поданих скарг.

Разом з тим, суд враховує, що на примірниках скарг позивачів міститься оригінальний штамп Вінницької РДА про прийняття скарг 16.01.2020.

З цього можна зробити висновок, що вказані скарги подавались відповідачу з додатком - копіями довіреностей про представництво Аврамичем А.С. інтересів заявників. Водночас це також свідчить про неправомірність дій відповідача щодо повернення скарг позивачів з підстав начебто їх підписання від імені заявників іншою, не уповноваженою особою.

При цьому суд застосовує положення ч. 2 ст. 77 КАС України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачами, суд переконаний у протиправності дій заступника голови Вінницької РДА Бегуса О.М. щодо повернення скарг позивачів від 16.01.2020.

Визначаючись щодо способу захисту порушених прав позивачів, суд враховує положення ч. 1 ст. 9 КАС України, згідно з якими розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Проте суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ст.ст. 1, 3, 19 Закону № 393/96-ВР звернення громадянина, в тому числі у формі скарги, може бути адресоване, зокрема, органам державної влади, органам місцевого самоврядування та їх посадовим особам відповідно до визначених функціональних обов`язків. Водночас обов`язок щодо належного розгляду такого звернення також покладається на відповідні органи влади, їх керівників та інших посадових осіб в межах своїх повноважень.

Як видно з матеріалів справи, скарги від 16.01.2020 були адресовані позивачами голові Вінницької РДА. Тобто такі скарги фактично подавалися до органу державної влади в цілому, а не конкретній посадовій особі, яка безпосередньо (в силу приписів закону чи своїх службових обов`язків) уповноважена вирішувати питання, порушенні у зверненні.

Відтак суд доходить висновку, що вимоги позивачів про зобов`язання повторно розглянути їх скарги від 16.01.2020 помилково заявлені до відповідача 1, адже в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували, що саме заступник голови Вінницької РДА Бегус О.М. уповноважений розглядати, перевіряти та реагувати на вказані скарги позивачів.

Отже, в цій частині заявлені позовні вимоги належить задовольнити частково, поклавши обов`язок щодо розгляду по суті звернення (скарги) позивачів від 16.01.2020 на відповідача 2, тобто Вінницьку РДА.

У позовній заяві позивачі також просять суд про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, необхідність встановлення судового контролю за виконанням судового рішення вирішується судом залежно від обставин кожної адміністративної справи та є його розсудом, а не обов`язком.

В силу положень ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Принцип обов`язковості судового рішення також закріплений у статті 14 КАС України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відтак, оскільки судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання, а обставини справи не вказують на необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення в зобов`язальній частині, суд не вбачає достатніх підстав для покладення на відповідача 2 обов`язку подати звіт про виконання судового рішення у відповідності до вимог ст. 382 КАС України. При цьому додатково враховуються положення ст. 383 КАС України, якими встановлено гарантії захисту прав особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, в процесі виконання судового рішення.

Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору як особи з інвалідністю II групи, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії заступника голови Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області Бегуса Олега Михайловича щодо повернення звернень (скарг) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 16 січня 2020 року.

Зобов`язати Вінницьку районну державну адміністрацію Вінницької області розглянути по суті звернення (скарги) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 16 січня 2020 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Інформація про учасників справи:

1) позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 );

3) відповідач 1: заступник голови Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області Бегус Олег Михайлович (службова адреса: вул. Хмельницьке шосе, 17, м. Вінниця, 21036);

4) відповідач 2: Вінницька районна державна адміністрація Вінницької області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 17, м. Вінниця, 21036).

Рішення суду складено та підписано суддею 05.05.2020.

Суддя Сало Павло Ігорович