Справа № 813/2028/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 813/2028/17 пров. № А/857/1677/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача Назарко А.Р.,

представника відповідача Кухар Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергопромгруп» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Гулкевич І.З.,

час ухвалення рішення - 16:38:29,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 26.12.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Львівській області), яким з врахуванням уточнення позовних вимог просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.08.2017 року № і № .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року позов задоволено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач. Вважає, що суд порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення справи і висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в ході перевірки проведеним аналізом баз даних АІС Податковий блок, АІС ЄРПН встановлено безтоварність господарських операцій позивача, а також юридичну дефектність наданих підприємством до перевірки первинних документів, у зв`язку із чим зазначив про відсутність підстав для формування ПП «Вензель» сум витрат та податкового кредиту. Щодо господарських відносин ПП «Вензель» з ТзОВ «Агромат-Інвест», ТзОВ «Техпроект Плюс», ТзОВ «Аква Маріс», апелянт зазначає про відсутність необхідності укладення договорів поруки, та вважає, що формування витрат по даним операціям здійснено виключно з метою формування податкової вигоди. При цьому, на думку апелянта, суд першої інстанції обмежився лише формальним посиланням на дотримання позивачем вимог податкового законодавства, не надавши оцінки його доводам про відсутність належним чином оформлених первинних документів, якими підтверджується реальність господарських операцій ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп» з його контрагентами.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу та письмові пояснення, в яких виклав свої заперечення, вважає вимоги та доводи апеляційної скарги безпідставними, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, в період з 24.04.2017 року до 04.05.2017 року посадові особи ГУ ДФС у Львівській області провели позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп» з питань, що стали предметом оскарження акта позапланової виїзної перевірки від 13.05.2017 року № 558/13-01-14-02/34668455. За результатами перевірки складено акт від 02.08.2017 року № 1146/13-01-14-02/34668455, в якому зафіксовано такі порушення: п. 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.20013 року № 73, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 року за № 336/22868 (П(С)БО 1), п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за № 860/4153 (П(С)БО 15), п. п. 5, 6, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за № 27/4248 (П(С)БО 16), пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу, внаслідок чого занижено податок на прибуток за 2016 рік на суму 8569302,00 грн.; п. п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п. п. 200.1, 200.2, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 9521447,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки Головне управління ДФС у Львівській області винесло податкові повідомлення-рішення від 16.08.2017 року № , яким ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп» збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 10711628,00 грн. (основний платіж 8569302,00 грн., штрафна (фінансова) санкція 2142326,00 грн.), та № , яким ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп» збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 14282171,00 грн. (основний платіж 9521447,00 грн., штрафна (фінансова) санкція 4760724,00 грн.).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідача з таких підстав.

Відповідно до п. п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, зокрема, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктами 200.1-200.4 ст. 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підпунктом 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п. 135.1 ст.135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкта оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 Податкового кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень ст. ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість та витрати мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для віднесення сплачених (нарахованих) у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт реальності придбання товарів, вартість яких відноситься до податкового кредиту з податку на додану вартість. Для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість витрати платника щодо сплати (нарахування) відповідної суми податку у складі ціни товару мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як встановив суд, 11.02.2016 року ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп» (Покупець) та ПП «Вензель» (Постачальник) уклали договір поставки № 1/02/16-Пс, відповідно до умов якого, зокрема, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти у власність і сплатити товар, найменування, ціна за одиницю, кількість, а також строки поставки та інші характеристики якого вказуються в Специфікації. Специфікації, оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками Сторін, складають невід`ємну частину Договору.

Реальність господарських операцій за цим договором підтверджується наданими позивачем копіями належним чином оформлених первинних документів, а саме: накладних, податкових накладних, залізничних накладних, актів приймання-передачі вугільної продукції, специфікацій. Факт оплати придбаного товару підтверджується банківськими виписками про перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника з відображенням у бухгалтерському обліку позивача.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача на інформацію із баз даних АІС Податковий блок, АІС ЄРПН, оскільки реальність здійснення господарських операцій досліджується на підставі первинних документів, складених за результатами таких операцій та не може ґрунтуватися виключно на отриманій податковій інформації з баз даних податкового органу.

Крім цього, суд зазначає, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, відсутність основних засобів у контрагента, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

За умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.03.2019 року у справі № 813/2842/17.

Також суд дослідив наявні в матеріалах справи первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами. Зазначені документи, складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог діючого на момент виникнення правовідносин законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою. А походження товару в повній мірі підтверджується наявними в матеріалах справи залізничними накладними, при цьому, податковий орган не спростовує наявність такого товару та подальшу його реалізацію позивачем.

Крім цього, факти реальності описаних вище операцій встановлені Верховним Судом в ході розгляду справи № 813/2842/17 за позовом ПП «Вензель» до ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, що відображено у постанові від 28.03.2019 року у цій праві. Зокрема, в даній постанові зазначено, що придбане вугілля від ТзОВ «Торгово-інвестиційний центр «Україна-Казахстан», ТзОВ «Овекс-Захід», ТзОВ «Перша трейдінгова компанія», ТзОВ «Торговий Дім «Укрвугілля», ТзОВ «Форум Трейдінг» було використано в господарській операції ПП «Вензель», а саме реалізовано ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп» з квітня по вересень 2016 року, згідно з укладеним договором поставки від 11.02.2016 року № 1/02/16-Пс, що підтверджується накладними та податковими накладними. Оплата ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп» здійснена у відповідності до банківських виписок шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок з відображенням у бухгалтерському обліку.

Крім того, судом встановлено, що між ТОВ «Агромат-Інвест» (Поручитель) та ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп» (Боржник) укладено договір поруки від 01.04.2016 року № 1/04-ФП та додаткову угоду від 31.05.2016 року № 1 до даного договору, на виконання умов якого сторонами підписано звіти Боржника, відповідно до яких позивач отримав товар (цемент), зокрема від ПАТ «Дікергофф Цемент Україна». Також на підставі зазначених звітів Боржника сторонами підписано акти прийому-передачі виконаних робіт (послуг).

Також ТзОВ «Техпротект Плюс» (Поручитель) та ПП «Вензель» (Боржник) 01.06.2016 року уклали договір поруки № 1/06-ФП та додаткові угоди до нього від 31.08.2016 року № 2 та від 30.09.2016 року № 3, на виконання умов яких сторонами підписано звіти Боржника, відповідно до яких ПП «Вензель» отримало товар (цемент), зокрема, від ПАТ «Дікергофф Цемент Україна». Також на підставі зазначених звітів Боржника сторонами підписано акти прийому-передачі виконаних робіт (послуг).

Також між ТОВ «Аква Маріс» (Поручитель) та ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп» (Боржник) 03.10.2016 року було укладено договір поруки № 3/10-ФП та додаткову угоду до нього від 31.08.2016 року № 2, на виконання умов якого сторонами підписано звіти Боржника, відповідно до яких ПП «Вензель» отримало вугілля, зокрема, від ТзОВ «Торговий дім «Укрвугілля», ТзОВ «Торгово-Інвестиційний центр «Україна-Казахстан» і ТзОВ «Форум Трейдінг». Також на підставі зазначених звітів Боржника сторонами підписано акти прийому-передачі виконаних робіт (послуг).

Також судом встановлено, що оплата ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп» послуг відповідно до даних договорів поруки здійснена шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок з відображенням у бухгалтерському обліку.

При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, укладення договору поруки не суперечить вимогам цивільного законодавства та має на меті забезпечити виконання зобов`язання шляхом залучення третьої особи - поручителя.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача про недостовірність та не відображення реального надання послуг у зв`язку із неповідомленням поручителів про виконання зобов`язань, оскільки не повідомлення боржником поручителів про виконання зобов`язань не може свідчити про не відображення реального надання послуг, оскільки неналежне дотримання вимог ст. 557 Цивільного кодексу України, на яку посилається податковий орган як на підставу факту відсутності здійснення господарської операції, не є підставою для твердження щодо відсутності самої господарської операції, із врахуванням факту наявності належним чином оформлених первинних документів та досягнення законної мети їх здійснення для провадження господарської діяльності підприємства.

Також суд першої інстанції правильно зазначив, що аналіз ефективності витрат платника податку не належить до повноважень податкового органу, а витрати визначаються такими, що понесені в рамках господарської діяльності платника податків, якщо вони спрямовані на отримання платником позитивного економічного ефекту.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 23.042019 року у справі № 813/4956/17.

Також суд встановив, що начальник юридичного управління ГУ ДФС у Львівській області подавав керівнику управління доповідну записку від 02.01.2018 року № 3/13-01-14-02-13 про необхідність, враховуючи заперечення ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп» на акт перевірки від 13.05.2017 року № 558/13-01-14-02/34668455, надіслати запити про проведення зустрічних звірок в ДФС, на обліку яких перебувають ТзОВ «Донецьквуглезбагачення», ТзОВ «Торговий Дім «Укрвугілля», ТзОВ «Форум Трейдінг», Договір про спільну діяльність № 200515-уповноважена особа ТзОВ «Еко-Промтех», ТзОВ «Промпостач Лайн», ТзОВ «Промбізнес Люкс», ТзОВ «Західресурс Люкс», ТзОВ «Кортес+», ПАТ «Дікергофф цемент Україна» та скерувати листи ро надання інформації та її документального підтвердження для проведення зустрічної звірки до вказаних суб`єктів господарювання, а також провести повторну перевірку із залученням контрагентів, взаємовідносини з якими (за період 2016 року) були об`єктом раніше проведеної перевірки для з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки.

Однак станом на час розгляду судом даної справи відповідач не надав доказів скерування таких запитів, проведення зустрічних звірок тощо, що додатково свідчить про необґрунтованість висновків контролюючого органу, викладених у зазначеному вище акті перевірки ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп».

Щодо посилання відповідача на податкову інформацію щодо контрагентів позивача колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. п. 74.1, 74.3 ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Отже, посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно зазначених вище контрагентів позивача, а також податкову інформацію, надану іншими контролюючими органами, що складена за результатами опрацювання звітності цих контрагентів чи неможливості проведення їх зустрічної звірки (перевірки), є безпідставним, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 року у справі № 815/565/15.

Крім того, колегія суддів погоджується також з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів відповідача щодо отримання ТзОВ «Компанія «Енергопромгруп» безповоротної фінансової допомоги у товарній формі, оскільки ст. 14 Податкового кодексу України та інші норми цього кодексу не містять визначення безповоротної фінансової допомоги у товарній формі, а також придбані позивачем товарно-матеріальні цінності у ПП «Вензель» не можуть вважатись безоплатно отриманими виходячи із наявних у матеріалах справи первинних документів, що підтверджують реальність та платність господарських операцій.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 16.08.2017 року № і № є протиправними і підлягають скасуванню.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у справі № 813/2028/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена виключно у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 04 травня 2020 року