Справа № 140/1543/20
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/1543/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Волинській області, відповідач) про визнання відмови протиправною, оформлену наказом від 24.02.2020 № 3-1628/15/20-СГ та зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,26 га, яка розташована за межами села на території Боратинської сільської ради у відповідності до вимог Конституції України, Земельного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 06.11.2019 подала до ГУ Держгеокадастру у Волинській області заяву із передбаченими законодавством документами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,26 га, яка розташована за межами села на території Боратинської сільської ради Луцького району. У відповідь на заяву відповідач видав наказ від 08.11.2019 № 3-2441/15/19-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", яким відмовив позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Позивач не погодилась з такою відмовою та оскаржила згаданий наказ до суду. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі № 140/3333/19 позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 08.11.2019 №3-2441/15-19-СГ; зобов`язано ГУ Держгеокодастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 листопада 2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,26 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Боратинської сільської ради (Боратинської об`єднаної територіальної громади) Луцького району Волинської області у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням висновків суду; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення відповідач видав наказ від 24.02.2020 № 3-1628/15/20-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку з відсутністю погодження Боратинської об`єднаної територіальної громади Луцького району Волинської області відповідно до пункту 3 розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад".

Позивач вважає оскаржуваний наказ невмотивованим та необґрунтованим, що суперечить вимогам статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), якою встановлено вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Ефективним способом захисту порушеного права вважає зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, а також просить зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 02.03.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач в поданому відзиві на позовну заяву від 18.03.2020 № 9-3-0.6-2115/2-20 позовні вимоги заперечив з тих підстав, що відповідно до пункту 3 розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" ГУ Держгеокадастру у Волинській області направило запит до Боратинської об`єднаної територіальної громади Луцького району про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою, на підставі якого земельні ділянки можуть бути передані у власність для ведення особистого селянського господарства на території цієї територіальної громади. Однак на даний час відповідач жодної відповіді не отримав, а відтак не отримав відповідного погодження. У зв`язку з цим ГУ Держгеокадастру у Волинській області вважає, що правомірно не надало позивачу дозвіл на розроблення документації із землеустрою на спірну земельну ділянку, оскільки місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Водночас звертає увагу на те, що суд не праві підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, та приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Також зазначає, що позивачем у позовній заяві не наведено аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів як подання відповідачем звіту про виконання судового рішення.

На підставі вищенаведеного просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 06.11.2019 позивач ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастр у Волинській області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,26 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області в межах норм безоплатної приватизації.

ГУ Держгеокадастру у Волинській області наказом від 08.11.2019 №3-2441/15-19-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Боратинської об`єднаної територіальної громади Луцького району Волинської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 1,26 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з відсутністю погодження Боратинської об`єднаної територіальної громади Луцького району Волинської області відповідно до пункту 3 розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" .

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з позовом, якому просила визнати таку відмову протиправною та зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Волинській області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної ділянки у власність.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі № 140/3333/19 позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 08.11.2019 №3-2441/15-19-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою"; зобов`язано Головне управління Держгеокодастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 листопада 2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,26 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Боратинської сільської ради (Боратинської об`єднаної територіальної громади) Луцького району Волинської області у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням висновків суду; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду ГУ Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 ; звернулося до Боратинської об`єднаної територіальної громади Луцького району із запитом від 14.02.2020 № 18-3-0.32-1151/2/2-20 "Про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", в якому просило перевірити бажане міце розташування земельної ділянки на відповідність затвердженому генеральному плану населеного пункту та іншій містобудівній і землевпорядній документації, розробленій на місцевому рівні, якими обгрунтовуються довгострокові стратегії планування та забудови території населеного пункту і розвитку відповідної територіальної громади, а також висловити у найкоротший термін, з дня отримання запиту, позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документацій із землеустрою, на підставі якої зазначена земельна ділянка може бути передана у власність.

Не отримавши відповіді на даний запит, ГУ Держгеокадастру у Волинській області прийняло оскаржуваний наказ від 24.02.2020 № 3-1628/15-20-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", яким відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Боратинської об`єднаної територіальної громади Луцького району Волинської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 1,26 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з відсутністю погодження Боратинської об`єднаної територіальної громади Луцького району Волинської області відповідно до пункту 3 розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад".

Тобто, відповідач оскаржуваним наказом відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою із тих самих підстав, які наведені у наказі від 08.11.2019 №3-2441/15-19-СГ, котрий визнаний протиправним та скасований рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі № 140/3333/19, яке набрало законної сили 18.02.2020, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua/Review/86949843).

У рішенні від 16 січня 2020 року у справі № 140/3333/19 Волинський окружний адміністративний суд зазначив, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем до заяви поданий необхідний перелік документів, встановлений Земельним кодексом України. При цьому у наказі від 08.11.2019 №3-2441/15-19-СГ відповідач жодних зауважень щодо поданих позивачем документів не зазначив. Також не відображено таких зауважень відповідачем щодо поданих позивачем документів і в оскаржуваному наказі від 24.02.2020 № 3-1628/15-20-СГ. Суд звернув увагу на те, що частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, стаття 118 ЗК не містить таких підстав для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою як необхідність врахування позиції органу місцевого самоврядування щодо відведення земельної ділянки у власність. Законодавцем з прийняттям розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" жодних змін, у статтю 118 ЗК України, яка закріплює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, внесено не було.

Суд не прийняв до уваги посилання відповідача в оскаржуваному наказі на розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №60-р як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки це суперечить частині сьомій статті 118 ЗК України. Крім того, звернув увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, які б спростовували наявність у позивача суб`єктивного права на одержання даної земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що відмова ГУ Держеокадастру у Волинській області у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, видана наказом від 08.11.2019 №3-2441/15-19-СГ, суперечить вимогам частини сьомої статті 118 ЗК України, тобто відповідач відмовив у наданні зазначеного дозволу з підстав, які не передбачені законодавством, а тому визнав протиправним та скасував наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 08.11.2019 №3-2441/15-19-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Однак, як слідує з оскаржуваного наказу від 24.02.2020 № 3-1628/15-20-СГ, ГУ Держеокадастру у Волинській області не врахувало правові висновки вищенаведеного судового рішення, та відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з аналогічних підстав, які суперечить вимогам частини сьомої статті 118 ЗК України, а тому такий наказ є також протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги позивача зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Волинській області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Разом з тим, на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано положеннями ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). Згідно з законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 у справі № 804/1469/17, від 14.08.2019 у справі № 0640/4434/18, від 12.09.2019 у справі №0640/4248/18 та від 28.11.2019 року по справі №803/1067/17.

Щодо ефективності вибраного способу захисту, суд зазначає, що зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив. Суд зазначає, що з оскаржуваного наказу неможливо встановити чи здійснював відповідач перевірку щодо наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу позивачу.

У свою чергу, прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону, а тому у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасувати наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 24.02.2020 №3-1628/15-20-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 06 листопада 2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,26 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Боратинської сільської ради (Боратинської об`єднаної територіальної громади) Луцького району Волинської області у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням висновків суду.

Щодо клопотання позивача про зобов`язання відповідача у встановлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до змісту статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, і має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з тим, слід вказати, що позивач, зазначаючи про необхідність встановлення судового контролю, не зазначає про причини такої (необхідності) чи обставини, які б беззаперечно свідчили, що рішення суду ухвалене у зазначеній справі не буде виконано відповідачем.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення.

Крім того, відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн., що сплачений згідно з квитанцією №0.0..1 від 26.02.2020.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 24.02.2020 №3-1628/15-20-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Зобов`язати Головне управління Держгеокодастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 листопада 2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,26 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Боратинської сільської ради (Боратинської об`єднаної територіальної громади) Луцького району Волинської області у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокодастру у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Держгеокодастру у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 67, ).

Суддя В.Д. Ковальчук