Справа № 200/1762/20-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

05 травня 2020 р. Справа №200/1762/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., за участі секретаря судового засідання Супрун Г.С, позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Довбиш В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) в особі Голови Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області Остапчука Василя Васильовича про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) в особі голови ліквідаційної комісії або ліквідатора - заступника начальника Головного управління Національної поліції України в Донецькій області полковника поліції Остапчука Василя Васильовича, у якому просив:

- стягнути з відповідача матеріальну допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі 18087,57 грн.;

- стягнути з відповідача компенсацію втрати частини матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги в розмірі 59101,95 грн.;

- стягнути з відповідача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 серпня 2014 року по день фактичного розрахунку.

24 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22 квітня 2020 року суд постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні суд поставив на обговорення питання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №810/451/17.

Позивач заперечував проти зупинення провадження у справі.

Представник відповідача вважала, що провадження у справі слід зупинити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження з огляду таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Предметом позову у справі №810/451/17 були вимоги Особа_1 до Державної фіскальної служби України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

06 листопада 2019 року Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передала справу №810/451/17 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі пункту 8 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, оскільки вважав за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України, викладеного у постанові від 15 вересня 2015 року (№ 21-1765а15).

У постанові Верховного Суду України від 15 вересня 2015 року (№ 21-1765а15) зазначено, що відповідно до приписів частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що правовий висновок Верховного Суду України у справі № 21-1765а15 є застосовним до спірних правовідносин у справі №810/451/17, однак, на думку колегії, цей правовий висновок Верховного Суду України не узгоджується з підходами (поглядами) Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень статті 117 КЗпП України, висловленими у справі "Меньшакова проти України" (заява № 377/02; рішення від 08 квітня 2010 року), фактичні обставини якої за суттю теж є подібними до обставин справи №810/451/17.

У справі №810/451/17, як і у даній справі, спірні правовідносини стосуються стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Станом на 05 травня 2020 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №810/451/17 відсутня.

Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі слід зупинити до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №810/451/17.

Керуючись статтями 2, 126, 150, 236, 242, 243, 248, 250, 251, 256, 294, 295, 297, пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району), в особі Голови Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області Остапчука Василя Васильовича, про стягнення коштів, зупинити до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №810/451/17.

Зобов`язати сторони повідомити Донецький окружний адміністративний суд про набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №810/451/17.

Ухвала постановлена, складена та підписана в нарадчій кімнаті складом суду, який розглядає справу, її вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 05 травня 2020 року.

Повний текст ухвали буде складений 06 травня 2020 року.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Ухвала набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Донецького окружного адміністративного суду в порядку і строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Циганенко А.І.