Справа № 280/455/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 квітня 2020 року Справа № 280/455/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Груп ЛТД» (69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 4, оф.9, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер-Груп ЛТД» (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та податкові повідомлення-рішення від 30 серпня 2019 року № та №.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2020 відкрито провадження по вказаній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 13.02.2019.

Протокольною ухвалою від 13.02.2020 відкладено підготовче судове засідання на 05.03.2020.

Протокольною ухвалою суду від 05.03.2020 відкладено підготовче засідання на 17.03.2020

17.03.2020 представником позивача подано заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження. Відповідач проти заявленого клопотання не заперечив, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 17.03.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду з 17.03.2020, подальший розгляд справи вирішено здійснювати у письмовому провадженні.

За таких обставин та керуючись частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у порядку письмового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали адміністративної справи судом встановлено наступне.

На підставі направлення віл 18.07.2019 №1592, виданого Головним управлінням ДФС у Запорізькій області Мільчевській Марії Миколаївні, головному державному ревізору-інспектору відділу перевірок з окремих питань управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області, раднику податкової та митної справи III рангу, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), на підставі наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 18.07.2019 №2572, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Партнер-Груп ЛТД» (), з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні показників, включених до декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року по взаємовідносинам з TOB «CEНСІMAP БУД» (код СДРПОУ 42150307) та показників фінансової звітності за 2018 рік з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

За результатами перевірки складено Акт від 31.07.2019 №473/08-01-14-07/36802782 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПАРТНЕР ГРУП ЛТД» (далі - Акт від 31.07.2019).

Згідно розділу IV «Висновки» Акту від 31.07.2019 перевіркою встановлено порушення ТОВ «Партнер-Груп ЛТД»:

п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 147052 грн., в т.ч. по періодам: 2018 рік 147052 грн.;

п.п. 14.1.36 , п.п. 14.1.181, п.14.1.231 п. 14.1 ст.14, п.44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого в періоді, що перевірявся занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету на загальну суму 163391 грн., у т.ч. грудень 2018 року у сумі 163391 грн.

У зв`язку з неможливістю вручити Акт від 31.07.2019 з підстав відсутності підприємства за адресою відповідачем складено Акт від 31.07.2019 №1347/08-01-14-07/36802782 про неможливість вручення Акту від 31.07.2019, вказаний Акт направлено поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

На підставі Акту від 31.07.2019 відповідачем прийнято:

податкове повідомлення-рішення № від 30.08.2019, згідно якого ТОВ «Партнер-Груп ЛТД» визначено податкове зобов`язання за платежем з податку на додану вартість всього на суму 204238,75 грн. , в т.ч. за основним зобов`язанням - 163391,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 40847,75 грн.;

податкове повідомлення-рішення № від 30.08.2019, згідно якого ТОВ «Партнер-Груп ЛТД» визначено податкове зобов`язання за платежем з податку на прибуток всього на суму 183815,00 грн., в т.ч. за основним зобов`язанням 147052,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 36763,00 грн.

Не погодившись з вказаними зобов`язаннями ТОВ «Партнер-Груп ЛТД» подало скаргу до Державної податкової служби України, рішенням про продовження розгляду скарги №10919/6/99-00-08-05-01 від 27.112019 розгляд скарги продовжено до 10.01.2020, рішенням про результати розгляду скарги №13725/6/99-00-08-05-01 від 20.12.2019 скаргу залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні дійшов наступних висновків.

Як слідує з Акту від 31.07.2019 поточна перевірка ТОВ «Партнер-Груп ЛТД» проводилась виключно з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні показників, включених до декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року по взаємовідносинам з ТОВ «СЕНСІМАР БУД» та показників звітності за 2018 рік з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств.

Згідно розділу 3.1 Акту від 31.07.2019 перевіркою встановлено, що TOB «Партнер-Груп ЛТД» декларувало придбання послуг у TOB «СЕНСІМАР БУД», які фактично є роботами (послугами) невідомого походження, так як у даного підприємства відсутня можливість їх виконання (виробництва) власними силами та відсутнє їх придбання в ланцюгах постачання у підприємств, які мають таку можливість. TOB «Партнер-Груп ЛТД» здійснювало формування активу за рахунок надходження послуг з джерела невідомого походження (або з такого, що не відповідає документально оформленому) з їх легалізацією за рахунок використання документів TOB «СЕНСІМАР БУД» (), що фактично не могло і не здійснювало постачання з оплатою на користь такого «контрагента». Перераховування підприємством грошових коштів TOB «СЕНСІМАР БУД» не є елементом господарської операції із постачання послуг, оскільки як на момент перерахування коштів, так і на момент проведення перевірки, у TOB «СЕНСІМАР БУД» відсутні об`єктивні можливості виконання господарських операцій.

Від Маріупольського управління ГУ ДФС у Донецькій області отримано податкові інформації: від 14.02.2019 №87/05-99-46-03/42150307 щодо TOB "СЕНСІМАР БУД" за період декларування ПДВ за листопад 2018 року, та 28.03.2019 № 173/05-99-46-03/42150307 за період декларування ПДВ за грудень 2018 року, згідно яких: під час проведеного аналізу наявних у TOB "СЕНСІМАР БУД" трудових ресурсів встановлено незначну кількість працюючих, проте специфіка даного виду операцій характеризується властивостями, що потребують значно більшого обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу та не співвідносні з наявним трудовим ресурсом. При цьому, залучення стороннього трудового ресурсу у третіх осіб не здійснювалось, оскільки відсутні контрагенти - постачальники послуг: транспортних, складських, консультаційних та інші. За результатами проведеного аналізу даних СРПН по TOB "СЕНСІМАР БУД" в частині формування податкового кредиту встановлено факти придбання товарів/послуг у контрагентів-постачальників, які здійснюють операції з реалізації товарів/послуг невідомого походження та підміну позицій товарних груп. Виходячи з вищенаведеного, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, які не мають реального характеру.

Як слідує з Акту від 31.07.2019, перевіркою та аналізом, наданих TOB «Партнер-Груп ЛТД» документів, встановлено наступне:

Відповідно до п. 1.3 договору підряду №27/11-18 від 27.11.2018 зазначено, що TOB «СЕНСІМАР БУД» має можливість залучати субпідрядні організації для виконання БМР за умови письмового погодження субпідрядника з замовником. Однак на письмовий запит від 19.07.2019 №2 вручений в ході проведення перевірки головному бухгалтеру TOB «Партнер-Груп ЛТД» ОСОБА_2 не надано підтвердження погодження залучення субпідрядних організацій між TOB «СЕНСІМАР БУД» та TOB «Партнер-Груп ЛТД», та безпосередньо з ПрАТ "Запоріжкокс» ) та ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат"(), для яких виконувались вищенаведені БМР.

Відповідно до п.1.3 абзац 2 договору підряду №27/11-18 від 27.11.2018 зазначено, що субпідрядники, які залучаються для виконання робіт, мають відповідати наступним вимогам: мати ліцензію на виконання робіт; мати матеріальні, технічні, фінансові ресурси для виконання даного обсягу робіт, мати досвід виконання таких робіт. Однак на письмовий запит від 19.07.2019 №2 вручений в ході проведення перевірки головному бухгалтеру TOB «Партнер-Груп ЛТД» ОСОБА_2 , підприємством не надано підтвердження пояснень стосовно проведення БМР, дозволи на проведення робіт, підтвердження кваліфікаційного рівня працівників.

Відповідно до п.5.2 договору підряду №27/11-18 від 27.11.2018 зазначено, що не пізніше 7 календарних днів від дати підписання даного договору замовник передає підряднику об`єкти робіт на підставі наряду-допуску з підписанням відповідних актів, а також передає необхідні матеріали для виконання даних БМР. Однак на письмовий запит від 19.07.2019 №2 вручений в ході проведення перевірки головному бухгалтеру TOB «Партнер-Груп ЛТД» ОСОБА_2 , підприємством не надано підтвердження передачі об`єкта БМР, матеріалів та пояснень, яким саме чином проводились дані роботи.

Відповідно до умов п.5.5 та п.5.7 договору підряду №27/11-18 від 27.11.2018 зазначено, що для допуску на територію об`єктів виконання робіт, а саме території ПрАТ "Запоріжкокс"() та ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат"(), для робітників підрядної та субпідрядної організації необхідно подання заявки на оформлення тимчасових перепусток.

Відповідно до п.6.3 договору підряду №27/11-18 від 27.11.2018 зазначено, що при передачі замовником підряднику необхідним для виконання БМР матеріалів складається акт форми М-11 або акт-приймання передачі матеріалів - до перевірки не надано вищенаведені акти, у зв`язку з цим неможливо встановити з яких саме матеріалів виконувались роботи, хто виступав постачальником даних матеріалів, тощо.

Відповідно до п.6.3 договору підряду №27/11-18 від 27.11.2018 зазначено, що матеріали замовника для виконання робіт передаються підряднику на підставі його заявки - до перевірки не надано заявки на будівельні матеріали від TOB «СЕНСІМАР БУД» до TOB «Партнер-Груп ЛТД».

Відповідно до умов розділами 11 та 12 договору підряду №27/11-18 від 27.11.2018 зазначено, що підрядник забезпечує включення до умов договорів з субпідрядними організаціями обов`язкових вимог з охорони праці та промислової безпеки, та забезпечити ознайомлення та виконання робітниками підрядника та субпідрядника вимог СМОС. Однак на письмовий запит від 19.07.2019 №2 вручений в ході проведення перевірки головному бухгалтеру TOB «Партнер-Груп ЛТД» ОСОБА_2 , підприємством не надано підтвердження проведення інструктажів з правил техніки, охорони праці, трудової, технічної та виробничої дисципліни.

Аналізом податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ф.І-ДФ) за 4 квартал 2018 року, наданого TOB «СЕНСІМАР БУД» встановлено, що на підприємстві постійно працювало 3 особи.

Згідно Договору підрядних робіт №27/11-18 від 27.11.2018 та актів приймання виконаних будівельних робіт, виконання робіт на об`єкті будівництва: БМР по об`єкту "ЗСПК. Переобладнання інженерного корпусу ЗСПК в АПК ВПЦ.", Будівельно-монтажні роботи по об`єкту "Капітальний ремонт СПК. Влаштування навісу над головним входом", Реконструкція будівлі коксосортування №2. Відновлення існуючих будівельних конструкцій, ВПЦ. Закінчення будівництва комплексу закритого складу привізних концентратів, Технічне переоснащення аналітичних залів №1 і №2, установка протипожежних дверей в венткамері у ВФХЛ. Повітроводи, Технічне переоснащення аналітичних залів № І і №2, установка протипожежних дверей в венткамері у ВФХЛ, відбувалось протягом грудня 2018 року.

Проведеним аналізом ЄРПН та наданих до перевірки документів щодо реалізації придбаних у TOB «СЕНСІМАР БУД» будівельно-монтажних робіт встановлено, що TOB «ПАРТНЕР-ГРУП ЛТД» реалізує дані роботи на ПрАТ "Запоріжкокс"() та ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат"(). У зв`язку з цим, ГУ ДФС у Запорізькій області в адресу ПрАТ "Запоріжкокс"() та ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат"() направлено письмові запити про надання інформації, а саме: видачі перепусток співробітникам TOB «Партнер-Груп ЛТД» та TOB «СЕНСІМАР БУД» на територію ПрАТ "Запоріжкокс"() та ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат"(), про допуск на територію виробничих потужностей фахівців які виконували роботи, проведення інструктажів з правил техніки безпеки фахівців TOB «Партнер-Груп ЛТД» та ТОВ"СЕНСІМАР БУД" які виконували роботи на території комбінату та документальне підтвердження щодо отримання «Підрядниками» матеріалів для проведення робіт (акти- прийомки матеріалів.

Враховуючи вищезазначене, шляхом викривлення показників податкової звітності при складанні декларації з ПДВ, додатку №5 до декларації з ПДВ, податковим органом встановлено штучне формування податкового кредиту з ПДВ для суб`єктів господарювання - покупців походження, рух, а також кількість та якість яких відслідкувати неможливо. Також, враховуючи те, що у ТОВ"СЕНСІМАР БУД" (), відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, відсутня інформація щодо зберігання, перевезення (навантаження, розвантаження) або виробництва вищезазначених товарів, його фізичні і хімічні властивості), яка передбачає наявність основних засобів, необхідних для такої операції, наприклад, складських приміщень, необхідних виробничих потужностей та/або транспорту, зокрема, вантажного та іншого спеціального призначення, обсяги фізичного руху товару в обмежені проміжки часу. Також багато послуг які зазначені в податкових накладних виписаних ТОВ"СЕНСІМАР БУД" () потребують кваліфікованих робітників, які мають певну освіту.

З вищенаведеного вбачається здійснення ТОВ"СЕНСІМАР БУД" () нереальних (безтоварних) господарських операцій на адресу TOB «Партнер-Груп ЛТД» з причин відсутності необхідних умов для здійснення господарської діяльності (відсутність достатнього трудового ресурсу, відсутність основних фондів, виробничих та складських активів, транспортних засобів) та відсутністю в ланцюгу формування податкового кредиту номенклатури товару (робіт, послуг), який реалізовано TOB «Партнер-Груп ЛТД».

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Положеннями п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені у статті 198 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22, пунктом 185.1 статті 185 та пунктом 186.1 статті 186 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Підпунктом 198.6 пункту 198 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (пункт 201.4 статті 201 ПК України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Бюджетне відшкодування за визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 ПКУ).

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996- IV від 16.07.1999 (далі - Закон № 996-IV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-IV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-XIV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 996-XIV, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі ст. 1 Закону № 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Разом з тим, контролюючим органом висновок про нереальність вказаних господарських операцій (стор. 9 Акту від 31.07.2019) зроблено на підставі доводів про те, що операції з контрагентом позивача неможливо підтвердити стосовно врахування наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які необхідні для виконання таких робіт. Вказані висновки контролюючий орган здійснив на підставі інформації з бази даних ІС ІС «Податковий блок», Архів електронної звітності, Єдиний реєстр податкових накладних, веб-сайту ГУ ДФС України та інших даних Державної фіскальної служби.

Слід зазначити, що така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Вказана позиція також підтримується ВС у постанові від 27.03.2018 у справі № 816/809/17. Також, ВС у постанові від 27.02.2018 по справі № 811/2154/13-а вказав на те, що будь-яке автоматизоване співставлення, чи данні отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального Закону, оскільки автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними.

Натомість, суд звертає увагу на те, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Виходячи з вимог Податкового кодексу України, підтвердженням факту здійснення господарської операції є відповідні розрахункові, платіжні та інші первинні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та підставою для нарахування податкового кредиту і податкового зобов`язання з податку на додану вартість є податкова накладна. Тож, на реальність господарських операцій жодним чином не впливає наявність у контрагента платника податку виробничих, трудових та інших ресурсів, оскільки останній має право їх залучати на підставі цивільно-правових угод.

Вказана позиція підтверджена Верховним Судом 16.01.2018 під час розгляду справ № 820/4648/13-а, № 826/1398/14, № 2а-3404/12/1370, 18.01.2018 у справі № 2а-13944/12/2670, 08.05.2018 у справі № 815/3526/17, 08.05.2018 у справі № 814/937/15.

Суд також зауважує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Вказані правові позиції викладені у постановах Верховного суду від 12.06.2018 у справі № 826/11879/13-а, від 08.05.2018 у справі № 815/3526/17 та від 23.05.2018 у справі №804/2551/13-а.

Судом при розгляді справи встановлено, що між ТОВ «Партнер-Груп ЛТД» (замовник) та ТОВ «СЕНСІМАР БУД» (підрядник) укладено Договір підряду від 27ю.11.2018 №27/11-18 на виконання будівельно-монтажних та ремонтних робіт на об`єкті замовника. Як слідує з матеріалів перевірки податковим органом встановлено, що в ході перевірки ТОВ «Партнер-Груп ЛТД» надані акти виконаних робіт по взаємовідносинам з ТОВ «СЕНСІМАР БУД» у грудні 2018 року, а саме: №1/СП від 17.12.2018, №2/СП від 17.12.2018, №3/СП від 17.12.2018, №4/СП від 17.12.2018, №5 від 17.12.2018, №6 від 17.12.2018.

Суд звертає увагу, що в Акті від 31.07.2019 контролюючим органом встановлено, що суми податку на додану вартість по податковим накладним, перелік яких зазначено на стор.11 Акту, включено до податкового кредиту ТОВ «СЕНСІМАР БУД» у грудні 2018 року у сумі 163391 грн., які відповідають даним податкової декларації з ПДВ за грудень 2018 року та даним в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, до перевірки надано платіжні доручення по розрахункам між підприємствами.

Як слідує з матеріалів перевірки податковим органом будь-яких зауважень щодо вищевказаних первинних документів не встановлено, окрім зауважень щодо недостовірності в реквізитах платіжного доручення, а саме: призначення платежу.

Суд зазначає, що за змістом частин першої - п`ятої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

При цьому суд звертає увагу, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Оцінивши вищевказані первинні документи за правилами КАС України, суд відмічає, що оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач під час перевірки та судового розгляду на підтвердження дійсності та реальності господарських взаємовідносин із контрагентом надав усі необхідні та достатні первинні документи.

Щодо посилань представника відповідача про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом на підставі наявності податкової інформації щодо контрагента, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 36.5 статті 36 Податкового кодексу України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.

При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів

Окрім того порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків.

Наведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування витрат за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Висновок щодо нереальності господарських операцій здійснена на підставі аналізу комп`ютерних автоматизованих інформаційних систем та АРМів; ІТС «Податковий блок», Архів електронної звітності, Єдиний реєстр податкових накладних, інших баз відносно господарської діяльності ТОВ «СЕНСІМАР БУД» з посиланням на матеріали досудового розслідування. При цьому будь-які вироки, що набрали законної сили, відносно ТОВ «САНСІМАР БУД» відсутні.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Таким чином, відповідачем не доведено порушення ТОВ ««Партнер-Груп ЛТД» податкового законодавства у взаємовідносинах з ТОВ «СЕНСІМАР БУД».

Отже, податкові повідомлення - рішення від 30.08.2019 № та № суд визнає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно з частини першої ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, судові витрати на оплату судового збору у розмірі 5820,81 грн. підлягають стягненню на користь ТОВ «Партнер-Груп ЛТД» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області. Оригінал платіжного доручення №29 від 15.01.2020 знаходяться в матеріалах адміністративної справи.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Груп ЛТД» (69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 4, оф.9, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.08.2019, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.08.2019, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРНТЕР_ГРУП ЛТД» судові витрати у розмірі 5820 (п`ять тисяч вісімсот двадцять) гривень 81 копійка за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 16.04.2020.

Суддя О.О. Артоуз