Справа № 640/1521/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року м. Київ № 640/1521/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (вул. Лєскова, 4 м. Київ, 01011, )

про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати незаконною відмову Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.06.2018 року у реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку 2 групи;

- визнати ФОП ОСОБА_2 таким, що перебував з 12.06.2018 р. по 28.09.2018 р. платником єдиного податку 2 групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач незаконно відмовив позивачу у реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку 2 групи, оскільки не повідомив у встановлений законодавством термін про відмову у реєстрації платника єдиного податку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2019 року адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Позивачем усунуто недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, а відтак позовна заява за формою та змістом відповідає вимогам статей 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.03.2019р. відкрито провадження в адміністративній справі та повідомлено сторони, що справа буде розглядатись суддею Добрянською Я.І. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача наголосив на наявності підстав для відмови в задоволенні позову повністю, з наведених у відзиві обставин.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якій він не погоджується із доводами та твердженнями відповідача та вважає, що відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували законність нарахованого боргу, який містився в інтегрованій картці платника податків станом на 11.06.2018р., ні взагалі будь-якого доказу, що такий борг станом на 11.06.2018р. існував. Так само і не надано підтвердження надсилання поштовою відмови у реєстрації платником єдиного податку на адресу позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 11.06.2018 року у встановленому законодавством порядку був зареєстрований підприємцем (код КВЕД 55.10. Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування - основний), що підтверджується записом про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця №2 019704 та взятий на облік як платник податків у Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Разом із заявою про реєстрацію ФОП, позивач 11.06.2018 року подав до відповідача заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (друга група).

Як вбачається із матеріалів справи, 03.07.2018 року Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві за підписом заступника начальника ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві Чабан К.В. видано позивачу зареєстровану Книгу обліку доходів для платників єдиного податку ІІ групи, які не є платниками податку на додану вартість.

Листом від 27.08.2018 року №44247/Х/26-15-55-07 Головне управління ДФС у м.Києві повідомив позивача, що за результатами розгляду запиту позивача про отримання витягу з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 (пн. НОМЕР_1 ) вх.№Х/36030/ФОП від 27.08.2018 року було встановлено, що станом на 27.08.2018 року ФОП ОСОБА_1 (пн. НОМЕР_1 ) перебуває на загальній системі оподаткування.

18.09.2018 року позивач з письмовим запитом звернувся до Головного управління ДФС у м. Києві з проханням повідомити його про дату прийняття рішення про відмову застосування спрощеної системи оподаткування - платником єдиного податку ІІ групи, посадову особу, яка прийняла рішення і на підставі якої норми було відмовлено у реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, Головне управління ДФС у м. Києві листом від 18.10.2018 року №62589/Х/26-15-13-14-15 за результатами розгляду запиту позивача зазначив, що ФОП ОСОБА_1 подана заява від 11.06.2018 №47 щодо застосування спрощеної системи оподаткування платника єдиного податку, яка була розглянута ДПІ у Печерському районі, та за результатами розгляду якої була надана відмова від 12.06.2018 №3229/х/26-55-13-02 «Відповідь на заяву щодо застосування спрощеної системи оподаткування», що наявна у матеріалах справи.

Зі змісту вказаного вище листа вбачається, що підставою для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку згідно з п.п. 299.6.1 п.299.6 ст. 299 Податкового кодексу України є невідповідність такого суб`єкта господарювання вимогам, встановленим ст. 291 Податкового кодексу України.

Також, ГУ ДФС у м. Києві зазначив, що станом на 11.06.2018 р. в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 обліковується податковий борг по земельному податку з фізичних осіб (код платежу 18010700) в розмірі 1386,20 грн.

25.09.2018 року, за місцем знаходження земельної ділянки (с. Нові Безрадичі, Обухівського району Київської області) позивач звернувся із запитом до Обухівського управління ГУ ДФС у Київській області щодо податкового боргу по сплаті земельного податку за вказаною вище адресою земельної ділянки. Зазначив, що має пільгу щодо сплати земельного податку відповідно до п. 281.1.2 Податкового кодексу України, як добросовісний платник 29.08.2018 нарахований борг сплатив, а 07.09.2018 подав заяву на застосування пільги щодо земельного податку.

Також, у запиті від 25.09.2018 року, позивач повідомив, що жодного разу квитанцій та повідомлень ні за адресою місця розташування земельної ділянки ( АДРЕСА_2 ), ні за місцем реєстрації проживання ( АДРЕСА_3 ) не отримував, а також зазначив, що за адресою місця реєстрації проживає більше 15 років.

Із змісту запиту позивача від 25.09.2018 року вбачається, що позивач просить повідомити його, на яку адресу направлялись платежі зі сплати земельного податку за земельну ділянку, яка розташована АДРЕСА_2 .

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, у відповідь на запит позивача від 25.09.2018 року, Головне управління ДФС у Київській області листом від 08.10.2018 року №4690/ФОП/10-36-13-01 зазначив, що відповідно до наявної інформації в ІТС «Податковий блок», за позивачем обліковуються земельні ділянки, які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району:

- для ведення особистого селянського господарства розміром 0,119 га., на яку сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» по земельному податку з фізичних осіб від 22.06.2018 року №6-1013;

- під будівництво та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд розміром 0,081 га, на яку сформовано податкове повідомлення-рішення від 22.06.2018 року №6-1013. Нарахований земельний податок за 2018 рік на загальну суму 494,99 грн.

Названі податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області надіслав засобами поштового зв`язку на адресу, яку взяв згідно даних Державного реєстру фізичних осіб України: АДРЕСА_4 , проте жодного доказу надіслання в матеріалах справи не міститься.

Із змісту листа Головного управління ДФС у Київській області від 08.10.2018 вбачається, що Головним управлінням ДФС у Київській області були внесені зміни до ІТС «Податковий блок» в частині надання пільги як фізичній особі, яка виховує трьох і більше дітей віком до 18 років на названі вище земельні ділянки та податкові повідомлення-рішення за 2018 рік №6-1013 та №6-1013 від 22.06.2018 року скасовано (відкликано).

Відтак, 28.09.2018 року позивач припинив підприємницьку діяльність, про що свідчить запис №2019704 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Позивач вважаючи відмову Державної податкової інспекції у Печерському районні ГУ ДФС у м. Києві рішення протиправною звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України).

Реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку (п. 299.1 ст. 299 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 298.1.1 статті 298 Податкового кодексу України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1 - 298.1.4 цієї статті.

298.1.1. Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Заява подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один з таких способів:

1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

3) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством;

4) державному реєстратору як додаток до заяви про державну реєстрацію, що подається для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця з урахуванням вимог пункту 291.5 статті 291 цього Кодексу. Електронна копія заяви, виготовлена шляхом сканування, передається державним реєстратором до контролюючого органу одночасно з відомостями з реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Зареєстровані в установленому порядку фізичні особи - підприємці, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, вважаються платниками єдиного податку з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулася державна реєстрація.

Зареєстровані в установленому законом порядку суб`єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка не передбачає сплату податку на додану вартість, вважаються платниками єдиного податку з дня їх державної реєстрації (пункт 298.1.2 ст. 298 Податкового кодексу України).

Відповідно до умов статті 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

У разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

У випадках, передбачених підпунктом 298.1.2 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу, контролюючий орган, у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови, здійснює реєстрацію суб`єкта господарювання як платника єдиного податку з дати, визначеної відповідно до зазначеного підпункту, протягом двох робочих днів з дати отримання контролюючим органом заяви щодо обрання спрощеної системи оподаткування або отримання цим органом від державного реєстратора електронної копії заяви, виготовленої шляхом сканування, одночасно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, якщо така заява додана до реєстраційної картки.

У разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.

Підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

У силу п. п. 291.5.8 ст. 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

За визначенням п. п. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Звідси слідує, що протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви контролюючий орган зобов`язаний або прийняти письмову вмотивовану відмову, або зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

Однак, як встановлено судом, ГУ ДФС у м. Києві, а не відповідач листом від 18.10.2018 року №62589/х/26-15-13-14-15 надав позивачу листа про відмову Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві у реєстрації платника єдиного податку.

Відповідачем, в свою чергу, не надано суду доказів надання письмової відмови позивачу у реєстрації платником єдиного податку ІІ групи відповідно до приписів пункту 299.5 статті 299 Податкового кодексу України, що свідчить про не доведення податковим органом дотримання ним як суб`єктом владних повноважень способу реалізації владних управлінських функцій, а також доводить безпідставність та протиправність дій податкового органу щодо не підтвердження позивачу статусу платника єдиного податку ІІ групи.

Суд не погоджується з доводами ГУ ДФС у Київській області, що «названі податкові повідомлення-рішення було надіслано засобами поштового зв`язку на адресу взято з даних Державного реєстру фізичних осіб України: АДРЕСА_4 », оскільки доказів надіслання позивачу ні відповідач, ні ГУ ДФС у Київській області суду не надав.

Додатково суд зазначає, що наявний за заявником податковий борг стосувався діяльності не фізичної особи підприємця, а фізичної особи громадянина, позаяк відповідно до п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є: 269.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.2. землекористувачі.

За правилом п. 286.2 ст. 286 цього ж кодексу платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Натомість у силу п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 287.2., 287.5, 287.9 статті 287 Податкового кодексу України облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені цією статтею, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання .

Відтак, доказів правомірності використання обставин існування податкового боргу фізичної особи громадянина у межах підприємницької діяльності цієї ж самої особи контролюючий орган до суду не подав.

При цьому, суд зазначає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Оцінивши по справі докази в їх сукупності за правилами ст. ст. 72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах не забезпечив дотримання ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Допущене владним суб`єктом порушення закону спричинило для заявника настання негативних наслідків.

Враховуючи викладене суд вважає відмову відповідача у реєстрації як платника єдиного податку ІІ групи протиправною та необґрунтованою, адже контролюючий орган не розмежував наслідки невиконання податкового обов`язку фізичною особою громадянином та фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, виходячи з системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим в частині визнання незаконною відмову відповідача від 12.06.2018 року у реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку 2 групи та підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - задовольнити частково.

2. Визнати незаконною відмову Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.06.2018 року у реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку 2 групи.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (вул. Лєскова, 4 м. Київ, 01011, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1932 (одна тисяча дев`ятсот тридцять дві) грн. 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська