Справа № 657/235/20
Суддя: Ковальчук О. В.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 657/235/20

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2020 року Каланчацький районний суд Херсонської області
в складі головуючого судді Ковальчук О.В.,
за участю секретаря Шахової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги діє адвокат Кушнеренко Ігор Вікторович до Каланчацького відділення поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
Представник позивача Кушнеренко ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просить поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено штраф у сумі 475 грн.. Скасувати постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції Каланчацького відділення поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області (серія ДРО18 №091830) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено штраф у сумі 475 грн..
Мотивуючи свої вимоги, представник позивача вказує, що 30 січня 2020 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Каланчацького відділення поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено штраф у сумі 475 грн.. Зазначену постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки обставини викладені у оскаржуваній постанові не відповідають дійсності. Так, ОСОБА_1 30 січня 2020 року вжив спиртні напої та через це не міг самостійно сісти за кермо транспортного засобу. У зв`язку з цим, попрохав свого знайомого ОСОБА_3 сісти за кермо. Під час поїздки між ними виникла сварка, тому ОСОБА_3 зупинив автомобіль на виїзді з смт. Каланчак біля вул. Шмідта і покинув його. ОСОБА_1 залишився в автомобілі, оскільки не міг покинути його. Через деякий час до нього під`їхали працівники поліції та почали вимагати надати посвідчення водія та документи на автомобіль. ОСОБА_1 відмовився надати витребовувавні документи, вважачи вимогу працівників поліції незаконною, оскільки він не керував автомобілем, а лише перебував в ньому.
Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено слухання справи до судового розгляду. Будь-які інші процесуальні дії судом не здійснювалися.
Представник позивача Кушнеренко Ігор Вікторович заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав викладених у позові.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, правом подачі відзиву не скористався та не надав суду жодних заперечень та будь-яких доказів з приводу вимог позивача.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30 січня 2020 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Каланчацького відділення поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено штраф у сумі 475 грн..
В постанові вказано, що ОСОБА_1 30 січня 2020 року керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія та документів на вказаний автомобіль.
Однак, до постанови не додано доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.
Не спростовано і доводи представника позивача, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а лише перебував в ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відзив на позов не подав та не надав суду будь-яких доказів, які б дійсно підтвердили, ту обставину, що позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху та вчинено адміністративне правопорушення.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.
Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.
Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано.
В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.
Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень належних доказів в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, не долучено до матеріалів справи.
Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.
Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_1 , оспорює факт того, що він вчинював інкриміноване йому правопорушення, суд констатує відсутність достовірних даних, на підставі яких він має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої винесено оскаржувану постанову, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, в звязку з чим вона підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.
Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Аналіз зазначеної норми вказує на можливість стягнення судового збору, як судові витрати, що підлягають відшкодуванню або оплаті. В той же час, якщо такі витрати не підлягають оплаті, то сторони звільнені від відшкодування та оплати таких судових витрат.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі
ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
Крім того, представником позивача, Кушнеренко І.В., при зверненні до суду з позовом заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, яке підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ч. 3 ст. 121 КАС України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову, позивач отримав не ив день її постановлення, а лише 03 лютого 2020 року, що є поважною причинною для поновлення строку на оскарження.
Керуючись ст.ст. 251, 258, 268, КУпАП, ст. 71, 242-244, 286 КАС України, суд -
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги діє адвокат Кушнеренко Ігор Вікторович до Каланчацького відділення поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено штраф у сумі 475 грн..
Скасувати постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції Каланчацького відділення поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області (серія ДРО18 №091830) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено штраф у сумі 475 грн. і закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копію судового рішень невідкладно надіслати учасникам справи.
Згідно ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 .

Відповідач: Каланчацьке відділення поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, юридична адреса: смт. Каланчак вул. Херсонська, 22.

Суддя: Ковальчук О. В.