Справа № 200/2988/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 р. Справа№200/2988/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 16 від 27.01.2020 про відмову у призначенні пенсії з 22.01.2020; зобов`язання повторно розглянути заяву позивача № 893 від 22.01.2020 про призначення пенсії відповідно до пп. 2 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зарахувати до пільгового стажу за списком № 2 періоди роботи у ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" у період з 03.12.2007 по 15.03.2017, у Кіровському психоневрологічному інтернаті з 14.12.1993 по 14.08.1997.

В обґрунтування протиправності рішення про відмову у призначенні пенсії позивач зазначила неврахування у складі пільгового стажу період роботи у ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" з 03.12.2007 по 15.03.2017, у Кіровському психоневрологічному інтернаті з 14.12.1993 по 14.08.1997. Позивач вважає, що неврахування до її стажу певних періодів роботи через несплату роботодавцем страхових внесків та єдиного соціального внеску є неправомірним. Так, позивач не може нести відповідальність за неналежне виконанням підприємством своїх обов`язків. Також позивач вважає, що оскільки відповідальність за своєчасність та якість проведення атестації робочих місць покладається на керівника організації, період роботи працівника на підприємстві на роботах, що надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у тому числі у випадку не проведення атестації, має включатися до пільгового стажу. Позивач вважає, що не проведення атестації адміністрацією роботодавця за умови виконання працівником роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не може вважатися обґрунтованою підставою відмови включити період такої роботи до пільгового стажу. Позивач зазначила, що відповідачем порушено її право на утримання у старості.

Також позивач просить встановити контроль за виконанням рішенням шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання.

Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди визначив в наданому до суду відзиві. За змістом відзиву період роботи позивача у Кіровському психоневрологічному інтернаті з 14.12.1993 по 14.08.1997 не враховано через відсутність у трудовій книжці позивача відомостей, що визначають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Професія, займана позивачем визначена як «сан. палатна», що допускає двояке тлумачення. Уточнюючі довідки про роботу за наведений період не надані. Крім цього, відповідач наполягав на необхідності проведення атестації робочих місць для можливості зарахування роботи на таких посадах у пільговий стаж. Щодо роботи позивача у ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" відповідач вказав, що до пільгового стажу позивача зараховано періоди роботи з 03.12.2007 по 30.09.2014 та з 01.05.2015 по 30.11.2016 згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу. Періоди роботи у цьому підприємстві з 01.10.2014 по 30.04.2015 та з 01.12.2016 по 28.02.2017 до пільгового стажу не зараховані, оскільки відсутні інформація про сплату страхових внесків, а у період з 01.10.2014 по 30.04.2015 - також відсутні інформація по спеціальному стажу.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.03.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , є внутрішньо переміщеною особою, фактичним місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 .

22.01.2020 позивач надала відповідачу заяву про призначення пенсії за віком, до якої додала довідку внутрішньо переміщеної особи, ІПН, заяву про спосіб виплати пенсії, паспорт, свідоцтва про народження, про шлюб, трудову книжку. У заяві позивач додатково вказала про відсутність можливості надати витребувані пільгові довідки.

Рішенням відповідача № 16 від 27.01.2020 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного пільгового стажу роботи для призначення пенсії за віком. Згідно викладеного в рішенні загальний страховий стаж позивача становить 29 років 8 місяців та 20 днів, пільговий стаж роботи за списком № 2 - 8 років 4 місяці 28 днів. За змістом викладеного у рішенні до пільгового стажу позивача зараховано період роботи позивача у ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» в період з 03.12.2007 по 30.09.2014 та з 01.05.2015 по 30.11.2016 згідно відомостей по загальному та спеціальному стажу в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Підстави неврахування періодів роботи - у ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" у період з 01.10.2014 по 30.04.2015 та з 01.12.2016 по 15.03.2017, у Кіровському психоневрологічному інтернаті з 14.12.1993 по 14.08.1997 у рішенні відповідача не наведено.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Частиною 1 статті 114 Закону України № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Частиною 1 статті 44 Закону України № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини 3 цієї статі органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно з п. 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі за текстом Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року N 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць, постанова N 442 відповідно), та розробленими на виконання постанови N 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року N 41 (далі - Методичні рекомендації) визначено порядок проведення атестації робочих місць на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися в установленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно зі ст. 1 Закону страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону страхувальниками є, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частини 10, 12 статті 20 Закону № 1058).

Статтею 15 Закону № 1058 передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Частиною 2 статті 20 Закону № 1058 передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до положень ст. 106 Закону № 1058-XV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Статтею 113 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Спір, що виник між сторонами пов`язаний із вирішенням питання правомірності неврахування відповідачем у складі пільгового стажу періодів роботи позивача у Кіровському психоневрологічному інтернаті та у ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу", внаслідок чого ним встановлено недостатність пільгового стажу роботи позивача для призначення пенсії за віком.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 , що є основним документом про занятість особи, містить наступні записи про роботу позивача в Кіровському психоневрологічному інтернаті:

14.12.1993 прийнята сан. палатною (санітаркою палатною):

14.08.1997 звільнена за згодою сторін.

У цей період роботи позивача діяли:

Список N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Ради Міністрів № 10 від 26.01.1991,

Список N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою КМУ 11 березня 1994 р. N 162.

Зазначені списки включали до переліку професій, що надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах молодший медичний персонал, що безпосередньо обслуговує хворих у будинках-інтернатах для психічно хворих, дитячих будинках-інтернатах для розумово відсталих дітей системи соціального забезпечення (2260000г).

Видана позивачу Кіровським психоневрологічним інтернатом довідка від 13.02.2020 № 107/03 у м. Кірове підтверджує факт її роботи з 14.12.1993 по 14.08.1997 санітаркою палатною, зайнятість повного робочого дню з обслуговування психоневрологічних хворих, що передбачено списком № 2.

Зазначена довідка не надавалась позивачем при зверненні за призначенням пенсії, втім відповідачем в свою чергу не використане надане йому ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 та п. 4.2 Порядком № 22-1 право витребувати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) визначив що "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, в розрізі даної справи за умови підтвердження необхідних для призначення (перерахунку) пенсії обставин, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Наведене вище свідчить про безпідставність тверджень відповідача про відсутність відомостей щодо роботи позивача у Кіровському психоневрологічному інтернаті з 14.12.1993 по 14.08.1997, які б визначали право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Стосовно посилань відповідача про необхідність надання документів щодо проведення атестації робочих місць у період роботи позивача в Кіровському психоневрологічному інтернаті з 14.12.1993 по 14.08.1997 для можливості зарахування роботи на таких посадах у пільговий стаж суд зазначає таке.

Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списках N 1 та № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

При цьому, аналіз Порядку № 442, Методичних рекомендацій, статті 29, 153 КЗпП України та статті 7 Закону України «Про охорону праці» дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Особа, яка працює на посаді, віднесеній, зокрема, до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я.

Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Так, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Проте, розуміючи положення «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Таким чином, можна дійти висновку, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наявність в матеріалах справи документів, що підтверджують роботу позивача в період у Кіровському психоневрологічному інтернаті з 14.12.1993 по 14.08.1997 на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком за пільгових умовах, та нездійснення відповідачем жодних дій, спрямованих на отримання додаткових документів для призначення пенсії, суд дійшов висновку про передчасність та необґрунтованість висновків про відсутність підстав для врахування наведеного періоду роботи у складі пільгового стажу.

Крім цього, викладені відповідачем у відзиві підстави неврахування цього періоду у складі пільгового стажу роботи позивача не покладались в основу рішення про відмову у призначення пенсії, у рішення не наводились причини його неврахування.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 2 цієї статті Кодексу у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача період роботи у Кіровському психоневрологічному інтернаті з 14.12.1993 по 14.08.1997 та задоволення відповідних позовних вимог.

Стосовно періоду роботи позивача у ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" її трудова книжка містить наступні записи про роботу:

03.12.2007 прийнята машиністом-кочегаром котельної третього розряду;

26.06.2008 переведена машиністом-кочегаром котельної четвертого розряду;

15.03.2017 звільнена за згодою сторін.

У рішенні про відмову у призначенні пенсії вказано, що до пільгового стажу позивача зараховано періоди роботи з 03.12.2007 по 30.09.2014 та з 01.05.2015 по 30.11.2016 згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу. При цьому, підстави для неврахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.10.2014 по 30.04.2015 та з 01.12.2016 по 15.03.2017 у рішенні не наведено.

Єдиною підставою для неврахування періодів роботи позивача з 01.10.2014 по 30.04.2015 та з 01.12.2016 по 28.02.2017 у складі пільгового стажу позивача відповідачем визначено у відзиві на позов відсутність інформації про сплату страхових внесків, а в період з 01.10.2014 по 30.04.2015 - в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня також інформація по спеціальному стажу. Підстави неврахування періоду роботи з 01.03.2017 по 15.03.2017 суду відповідач не повідомив.

Суд зауважує, що пунктом 20 Порядку № 637 передбачено можливість підтвердження спеціального трудового стажу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі.

Водночас, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" () розташовано за адресою: 85000, Донецька обл., місто Добропілля, вулиця Київська, будинок 1, тобто, на підконтрольній українській владі території.

Посилання відповідача про відсутність в реєстрі застрахованих осіб інформації по спеціальному стажу у певні періоди роботи позивача у ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, судом не приймаються, оскільки в даному випадку належним та допустимим доказом занятості позивача є відомості трудової книжки.

Відомості трудової книжки та відомості реєстру застрахованих осіб є самостійними джерелами визначення страхового стажу, пріоритету відомостей реєстру застрахованих осіб над відомостями трудової книжки чинним законодавством не встановлено.

Щодо відсутності інформації про сплату страхових внесків ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" з 01.10.2014 по 30.04.2015 та з 01.12.2016 по 28.02.2017 суд зазначає, що положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивача покладений на роботодавця - ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу". За змістом наведених положень відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, несплата чи сплата не в повному обсязі роботодавцем страхових внесків не може бути перепоною для отримання пенсії працівником.

Тотожна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 по справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 20 березня 2019 року по справі № 688/947/17 (провадження № К/9901/35103/18).

До цього ж, ст. 24 Закону № 1058 пов`язує сплату страхових внесків із визначенням страхового стажу особи, в той час як в межах даної справи вирішується питання правомірності визначення пільгового стажу позивача.

Відповідачем також не доведено правомірності неврахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.03.2017 по 15.03.2017, не повідомлено причини такого не зарахування. Записами трудової книжки позивача підтверджено роботу позивача у ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" в зазначені періоди.

Крім цього, зайнятість позивача у період з 03.12.2007 по 15.03.2017 повний робочий день на посадах, що належать до списку № 2 підтверджується виданою позивачу Шахтою Комсомолець Донбасу довідкою від 14.02.2020 № 03-892. У довідці зазначено про проведення атестації робочих місць, накази про що теж надані суду. Ці документи не надавались позивачем відповідачу, втім відповідачем також всупереч ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 та п. 4.2 Порядком № 22-1 не вживались заходи з витребування додаткових документів для призначення особі пенсії.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про зарахування до її пільгового стажу роботи у ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" в частині періодів з 01.10.2014 по 30.04.2015 та з 01.12.2016 по 15.03.2017, оскільки періоди з 03.12.2007 по 30.09.2014 та з 01.05.2015 по 30.11.2016 відповідачем зараховано самостійно.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені обставини під час розгляду даної справи суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає вимогам ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки під час вирішення питання про призначення пенсії відповідачем безпідставно не враховано до пільгового стажу період роботи позивача у Кіровському психоневрологічному інтернаті з 14.12.1993 по 14.08.1997 та у ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" з 01.10.2014 по 30.04.2015 та з 01.12.2016 по 15.03.2017 за відсутності на те підстав та не вчинено всіх залежних від нього дій для встановлення наявності підстав для врахування до пільгового стажу цих періодів роботи, через що зазначене рішення підлягає скасуванню, а заява позивача про призначення пенсії за віком повторному перегляду із врахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Отже, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., який з урахуванням наведеного вище підлягає присудженню їй з бюджетних асигнувань відповідача.

Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до положень даної статті, суд має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, проте це вказане не є обов`язком. Підстав для встановлення судового контролю за виконанням відповідачем рішення суду та зобов`язання надання звіту про виконання судового рішення в порядку частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України судом не встановлено.

З огляду на таке, суд відмовляє в задоволенні вимог щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду.

Беручи до уваги викладене вище, на підставі положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846 та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Слов`янського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області № 16 від 27.01.2020 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 22.01.2020 повторно із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні та зарахувавши до пільгового стажу (список № 2) періоди роботи у Кіровському психоневрологічному інтернаті з 14.12.1993 по 14.08.1997, у ПрАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" з 01.10.2014 по 30.04.2015 та з 01.12.2016 по 15.03.2017.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Слов`янського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Згідно з пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) - ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Слов`янське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області (відповідач) - , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3.

Суддя А.С. Михайлик