Справа № 440/1777/20
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

27 квітня 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/1777/20
Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бойко С.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення від 21 квітня 2017 року №11 "Про надання земельної ділянки гр. ОСОБА_2 ".

Ухвалою суду від 06 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

21 квітня 2020 року позивачем на виконання вимог вказаної ухвали надано до суду зокрема уточнену позовну заяву із обґрунтуванням того чим саме оскаржуваний наказ порушує права позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06 вересня 2018 року рішенням 34 сесії сьомого скликання Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області "Про передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 в с. Велика Круча для ведення особистого селянського господарства" №11 земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0150 передана йому у приватну власність.

Проте на підставі спірного рішення, від 12 квітня 2017 року №11 ОСОБА_2 виготовлено проект землеустрою на ту ж саму земельну ділянку, що і позивачем, у зв`язку з чим постановою Полтавського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року по справі №544/1321/18 скасовано рішення Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області "Про передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 в с. Велика Круча для ведення особистого селянського господарства" від 06 вересня 2019 року №11, оскільки позивачу надана земельну ділянку на яку виготовлено проект землеустрою ОСОБА_2 . Крім того, на підставі рішення Полтавського апеляційного суду від 24 липня 2019 року державним реєстратором 16 вересня 2019 року скасовано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0150.

Таким чином спірне рішення стало підставою для позбавлення позивача змеленої ділянки наданої йому у власність, чим порушило його права та інтереси.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункту 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановлений законом".

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 04 липня 2018 року по справі №820/7173/16 (провадження К/9901/25603/18) та від 29 травня 2018 року по справі №495/5913/14-а (провадження №11-298апп18) "неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин".

Зі змісту уточненої позовної заяви. судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом про скасування рішення сільської ради, яким надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю розпорядження органом місцевого самоврядування цією земельною ділянкою, оскільки ОСОБА_1 вважає, що земельна ділянка, стосовно якої сільська рада прийняла рішення, рішенням відповідача від 06 вересня 2018 року №11 передана йому у приватну власність.

Отже, у цій справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку.

Вищевикладене також узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 29 травня 2018 року по справі № 495/5913/14-а.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Оскільки спірні правовідносини обумовлені захистом порушеного речового права на земельну ділянку, суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, у відкритті провадження у справі за даним позовом належить відмовити.

Керуючись статтями 4, 19, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення.

Роз`яснити позивачу право звернутись з цим позовом до місцевого загального суду у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали надіслати ініціатору звернення разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Копію позовної заяви залишити в суді.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Бойко