Справа № 932/14857/19 (2а/932/239/20)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 932/14857/19 (2а/932/239/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2020 року в адміністративній справі №932/14857/19 (2а/932/239/20) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Панченка В`ячеслава Миколайовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому він прохає суд скасувати постанову серії ЕАК № 1507593 від 11 вересня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, яка винесена інспектором роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Панченком В.М. за ст. 132-1 КпАП України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11 вересня 2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень за ст. 132-1 КпАП України. Вказав, що не згоден з таким рішення інспектора поліції та вважає постанову незаконною, оскільки інспектором його транспортний засіб зупинено на узбіччі дороги, де відсутні стаціонарний або пересувний пункт габаритно-вагового контролю, на яких відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, здійснюється габаритно-ваговий контроль на вимірювальному та зважувальному обладнанні. Однак інспектором поліції такого вимірювання здійснено не було, а тому при притягнення до адміністративної відповідальності він керувався лише домислами та припущеннями, чим порушив принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2020 року задоволено. Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1507593 від 11 вересня 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КпАП України - скасувати, а провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою від 11 вересня 2019 року серії ЕАК № 1507593 у справі про адміністративне правопорушення інспектором роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Панченком В.М. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КпАП України, відповідно до якої водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, перевозив вантаж, який виступав за габаритні фари більш, ніж на 2 метри без відповідних документів, чим порушив п. 22.5 ПДР України - «Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вул. або залізничними переїздами».

Згідно зі статтею 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Варто вказати на те, що уповноважена особа встановивши перевищення нормативних габаритів, що потребує наявність спеціального дозволу та обов`язкового супроводу автомобілем прикриття, фіксує результати вимірювання габаритів ТЗ у спосіб передбачений чинним законодавством.

Відповідачем не надано жодного доказу, що підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

За приписами пункту 1 частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

При цьому, згідно з пунктом 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (Порядок № 879), контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Тобто, до повноважень підрозділів Національної поліції відноситься контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух, а здійснення габаритно-вагового контролю віднесено до повноважень територіальних органів Укртрансбезпеки.

Отже, відповідач під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв поза межами повноважень та з порушенням Порядку № 879, що свідчить про відсутність встановлених законодавством підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Доказом того, що транспортний засіб, яким керував позивач належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансінспекції: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

В свою чергу, відповідачем не було надано до суду жодних доказів, в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме здійснення перевезення вантажу, ширина якого перевищує нормативні.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Будь-які документи, які б фіксували власне габаритно-вагові параметри транспортного засобу - трактору колісного, з вантажем, яким керував позивач на момент його зупинення відсутні.

Зважаючи на викладене, а також те, що відповідач під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв поза межами повноважень та з порушенням Порядку № 879, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.241-245,250, 315, 316, 321,322,327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України -залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2020 року в адміністративній справі №932/14857/19 (2а/932/239/20) -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 28.04.2020 та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник