Справа № 640/22907/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року м. Київ № 640/22907/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Обставини справи:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ НП у місті Києві), в якому просить суд:

1) визнати протиправною відмову ГУ НП у місті Києві, про відмову здійснити виплату одноразової грошової допомоги позивачу, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в поліції, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4;

2) зобов`язати ГУ НП у місті Києві нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в поліції, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до положень статей 97, 99 Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 №4, у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. Проте у виплаті зазначеної допомоги відмовлено, оскільки звільнення його на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) не відповідає вимогам статті 97 вказаного Закону. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають вимогам закону.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 КАС України, та 19.12.2019 року подав відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

Також, на виконання вимог суду, до відзиву ГУ НП у місті Києві додано копію особової справи ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини, встановлені судом:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , до 14.03.2019 року обіймав осаду старшого оперуповноваженого відділу розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами управління карного розшуку ГУ НП у місті Києві, спеціальне звання - майор поліції.

Наказом ГУ НП у місті Києві від 07.03.2019 року №206 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 14 березня 2019 року.

Відповідно до постанови ВЛК Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» від 09.04.2019 року №10/19 захворювання ОСОБА_1 , ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції.

Згідно з довідкою до Акта огляду Медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0997887 від 12.09.2019 року, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах поліції, інвалідність встановлено первинно.

Відповідно до довідки серії АГ № 0025921 від 12.09.2019 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, позивачу встановлено 70% ступінь втрати професійної працездатності.

Так, позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

Листом № Б-1780-оп/125/05/11-2019 від 11.10.2019 року ГУ НП у місті Києві відмовило позивачу в задоволенні його заяви, вказавши на невідповідність причини звільнення останнього, за якою призначається одноразова грошова допомога.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду, з даним адміністративним позовом за захистом свого порушеного права.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) та Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 (далі по тексту - Порядок № 4) (усі нормативно-правові акти в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, Закон №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Закон № 580-VIII набрав чинності 07 листопада 2015 року.

Частина 1 статті 97 Закону № 580-VII визначає, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у випадках, передбачених у вказаній частині.

Згідно з частиною 2 статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до статей 97 - 101 Закону № 580-VIII та з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, суд наголошує, що зазначене положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідність особи повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 20.03.2019 року в справі № 823/1924/18, від 22.01.2019 року в справі №2340/2663/18, від 19.09.2018 в справі №373/1188/16-а, від 20.09.2018 в справі №296/9456/16-а, від 01.11.2018 в справі № 822/3788/17.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав втрату працездатності внаслідок проходження служби в поліції, яка була встановлена протягом 6 місяців з дати звільнення з поліції, проте, причина звільнення: рапорт про звільнення за власним бажанням.

Таким чином, у позивача відсутня одна з обов`язкових умов для призначення одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських, а саме: причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути хвороба, що зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, адже позивач звільнився з поліції за власним бажанням.

З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, суд виходить з того, що положення п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не визнано неконституційними, не скасовано, є чинними, а тому відповідач під час відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських діяв законно та обґрунтовано.

Щодо посилань позивача на те, що звільнення його за власним бажанням не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням поліцейському інвалідності, що пов`язана з проходженням служби в органах поліції, є необґрунтованим та не відповідає положенням Закону України «Про Національну поліцію», оскільки зміст ч. 1 ст. 97 цього Закону вказує на вичерпний перелік випадків, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги.

При цьому, розширеному тлумаченню дана норма Закону не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2020 року в справі № 580/1878/19 та від 13.03.2020 року в справі № 2340/4428/18.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, відповідач довів правомірність своїх дій щодо відмови позивачу в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, згідно ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда