Справа № 522/683/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 522/683/20
Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04 лютого 2020 року по справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (ГУДМС) звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про видворення за межі території України.

В обґрунтування позову зазначено, що 29 жовтня 2019 року ГУ ДМС прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Молдови ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 02 листопада 2019 року. Однак, відповідач у встановлений міграційним органом строк рішення не виконав, що є підставою для звернення міграційного органу до суду з позовом про примусове видворення.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 04 лютого 2020 року у задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ГУДМС подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції було встановлено, що 29 жовтня 2019 року співробітниками ГУДМС виявлено особу, яка назвалась громадянином Молдови ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянин Молдови ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживав без документів на право проживання в Україні. Перевіркою також встановлено, що громадянин Молдови ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України у 2004 році з метою проживання.

29 жовтня 2019 року ГУДМС було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 000904 відносно громадянина Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення ч.1 ст.203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання.

Постановою від 29 жовтня 2019 року серії ПН МОД № 00093 на громадянина Молдови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Вказану постанову ОСОБА_3 отримав 29 жовтня 2019 року, про що зроблено відповідну відмітку.

Також, 29 жовтня 2019 року ГУДМС прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Молдови ОСОБА_3 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 02 листопада 2019 року.

Відповідно до розписки (а.с.18) ОСОБА_3 отримав вказане рішення та погодився із наявними у нього обов`язком щодо його виконання.

Разом з тим, відповідно до відомостей про осіб, які перетнули державний кордон з ІС «Аркан ЦП ДСК» за критеріями пошуку «Chebanu Petro», дата народження « 27 вересня 1968», у період з 01 січня 2015 року по 15 січня 2020 року державний кордон України відповідач легально не перетинав.

Не виконання ОСОБА_2 у визначений термін рішення про примусове повернення в країну походження стало підставою для звернення ГУДМС з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав покладені на нього зобов`язання п.27 ч.1 ст.1 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI щодо затримання відповідача та поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, а тому станом на час розгляду справи у суді першої інстанції місце знаходження (місце перебування) громадянина Молдови ОСОБА_1 не відоме. Крім того, позивачем порушено п.5 ч.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства та ч.2 ст.288 КАС України - не забезпечено участь відповідача у судовому розгляді.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Порядок регулювання суспільних відносин у сфері примусового повернення чи примусового видворення іноземця або осіб без громадянства за межі території України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі Закон).

Відповідно до ч.2, 3 та 4 ст.25 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

За приписами ч.1 ст.26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України, за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

З положень ч.1 ст.30 Закону вбачається, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З наведеного вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Як було зазначено вище, 29 жовтня 2019 року ГУДМС прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 02 листопада 2019 року.

Вказане рішення відповідачем у судовому порядку не оскаржено.

З наданих відповідачем пояснень від 29 жовтня 2019 року (а.с.11-12) вбачається, що він самостійно зазначив про наявність коштів та відповідного дійсного паспортного документу, що дає йому можливість самостійно покинути територію України.

Відповідно до розписки (а.с.18) ОСОБА_3 отримав вказане рішення та погодився із наявними у нього обов`язком щодо його виконання у термін до 02 листопада 2019 року.

Разом з тим, відповідно до відомостей про осіб, які перетнули державний кордон з ІС «Аркан ЦП ДСК» за критеріями пошуку «Chebanu Petro», дата народження « 27 вересня 1968» у період з 01 січня 2015 року по 15 січня 2020 року державний кордон України легально не перетинав, що свідчить про відсутність факту виконання відповідачем рішення про примусове повернення в країну походження.

Таким чином, поданий позов про примусове видворення містить докази відповідності вимогам ч.1 ст.30 Закону.

Крім того, слід зазначити, що ще однією підставою для видворення особи за межі України є наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання рішення про примусове повернення в країну походження.

З урахуванням тієї обставини, що громадянином Молдови ОСОБА_3 не було виконано рішення позивача про примусове повернення в країну походження, колегія суддів приходить до висновку про присутність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач і надалі ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення в країну походження.

В свою чергу, статтею 31 Закону визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн

Судом апеляційної інстанції також наданий аналіз обставинам, що відповідач не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону, оскільки його життю або свободі не загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання.

В країні його постійного проживання відсутній міжнародний або внутрішній збройний конфлікт чи систематичне порушення прав людини або відсутність медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, перебуває на території України без відповідних законних підстав, рішення про примусове повернення до країни громадянської належності у встановлений строк самостійно не виконав, а тому є всі правові підстави для прийняття рішення про примусового видворення з України громадянина Молдови ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В свою чергу, посилання суду першої інстанції на не затримання відповідача та не доставлення його до суду, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки процедура затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України є можливим, а не обов`язковим процедурним елементом під час примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України.

Також, приписами ст.288 КАС України, якою регламентовано особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України, не покладається на органи ДМС обов`язок щодо забезпечення явки відповідача до суду.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на допущені позивачем порушення процедури видворення за межі території України громадянина Молдови ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04 лютого 2020 року по справі підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення.

Додатково слід зазначити, що звертаючись з даним позовом ДМСУ просило допустити негайне виконання рішення суду про примусове повернення, водночас, з урахуванням того, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття (ч.1 ст.325 КАС України), колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаної вимоги про негайне виконання рішення суду.

Стосовно сповіщення позивача про дату час та місце розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ч.4 ст.288 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції розглядає справу з обов`язковим повідомленням учасників справи.

Так, з аналізу матеріалів справи, а саме: протоколів про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 000904 від 29 жовтня 2019 року, серії ПР МОД № 002165 від 15 січня 2020 року, серії МОД № 000030 від 15 січня 2020 року; постанови про накладення адміністративного стягнення від 29 жовтня 2019 року серії ПН МОД №00093; повідомлення про рішення про примусове повернення в країну походження (а.с.20) вбачається, що адресою проживання відповідача є АДРЕСА_1 , інші можливі засоби зв`язку відсутні.

З метою сповіщення позивача про дату час та місце розгляду даної справи, судом апеляційної інстанції чотири рази направлялись судові повістки відповідачу на вищезазначену адресу, з яких перша повістка (на 26 лютого 2020 року) була отримана відповідачем особисто, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення (а.с.80), а наступні три повернулись до суду без вручення з незалежних від суду причин.

З огляду на вчинення судом апеляційної інстанції всіх належних та можливих дій щодо сповіщення відповідача про дату, час та місце розгляду даної справи та з огляду на інформованість відповідача про перебування на судовому розгляді даної справи про примусове видворення (про що свідчить факт отримання відповідачем судової повістки на 26 лютого 2020 року), колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

При цьому, факт отримання відповідачем судової повістки за зазначеним ним раніше місцем проживання, а також неявка його в суд, на думку колегії суддів, також є підтвердженням ухилення ОСОБА_4 і на час розгляду справи апеляційним судом від виконання рішення ГУДМС про примусове повернення, яке є діючим.

На підставі викладеного, керуючись ст.272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04 лютого 2020 року - скасувати.

Прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

Примусово видворити за межі території України громадянина Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.