Справа № 826/10460/16
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Вовк П.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року Справа № 826/10460/16

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника відповідача Борисюк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 січня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Київської області

про визнання протиправним та скасування наказу,

поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Київської області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування наказу прокурора Київської області від 01.07.2016 № 375к про звільнення позивача з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБ України, Державної митної служби та Державної прикордонної служби Управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області;

- зобов`язання відповідача поновити позивача на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБ України та Державної прикордонної служби Управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Київської області;

- зобов`язання відповідача нарахувати (обчислити) та виплатити Прокуратури Київської області заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.07.2016 по дату фактичного поновлення на роботі, яку обчислити у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, провівши її індексацію відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078;

- стягнення з прокуратури Київської області на користь позивача моральної шкоди в розмірі 300 000,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року, позовні вимоги було задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Прокуратури Київської області від 01.07.2016 № 375к про звільнення позивача із займаної посади;

- поновлено позивача на посаді, з якої його було звільнено;

- стягнуто з Прокуратури Київської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 70 478,70 грн.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог про поновлення позивача на посаді, з якої його було звільнено, скасовано та в цій частині направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції, а в іншій частині вказані судові рішення залишено без змін.

Ухвалюючи таку постанову в частині скасування рішень судів попередніх інстанцій, Верховний Суд дійшов висновку, що посада, з якої позивача було звільнено та на якій його поновлено судами, не існувала на час постановлення судового рішення в цій справі, а тому задля повного та належного захисту порушеного права позивача, суд повинен був з`ясувати, яка посада в апараті Прокуратури Київської області є рівнозначною тій, яку позивач обіймав до звільнення.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що при повторному розгляді цієї справи суду необхідно з`ясувати назву посади в апараті Прокуратури Київської області, яка за обсягом та переліком функціональних завдань та обов`язків, повноважень і відповідальністю є рівнозначною посаді, яку обіймав позивач до звільнення, а також, що спосіб захисту порушеного права повинен бути пов`язаний безпосередньо з подальшою можливістю виконати судове рішення і є ефективним тоді, коли може забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За результатами нового розгляду цієї справи в частині вирішення позовних вимог щодо поновлення позивача на роботі Окружним адміністративним судом м. Києва ухвалено рішення від 14 січня 2020 року, яким у задоволенні позову в цій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що після скасування судом у цій справі наказу про звільнення позивача він був поновлений відповідачем на посаді державної служби, яка належить до такої ж групи оплати праці, а саме на посаді начальника відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Київської області на період відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною, а також з того, що така посада є рівнозначною тій посаді, яку позивач займав до звільнення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення його позовних вимог про поновлення на роботі та поновити його на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів СБ України та ДПС України Прокуратури Київської області.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог позивач зазначає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги та не виконано висновки Верховного Суду, викладені в постанові, що ухвалена в цій справі, щодо необхідності з`ясування назви посади в апараті Прокуратури Київської області, яка за обсягом та переліком функціональних завдань та обов`язків, повноважень і відповідальністю є рівнозначною посаді, яку обіймав позивач до звільнення.

При цьому, апелянт наголошує, що зазначені критерії судом першої інстанції не перевірялися, а натомість було взято до уваги лише критерій заробітної плати, а також, що посада, на якій його поновлено (начальник відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Київської області), та посада, з якої його було звільнено (начальник відділу нагляду за додержанням законів СБ України та ДПС України Прокуратури Київської області) не є рівнозначними за критеріями, указаними Верховним Судом.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2020 витребувано додаткові докази у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з огляду на наступне.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в органах прокуратурі на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Київської області.

Наказом Генеральної прокуратури України від 29.12.2015 № 145ш з метою удосконалення організації роботи прокуратури Київської області, керуючись статтями 9, 10, 14 та підпунктом 6 пункту 5-1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру», ліквідовано у структурі та штатному розписі прокуратури області відділ нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України управління нагляду у кримінальному провадженні. Утворено у структурі та штатному розписі прокуратури області відділ нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні.

Наказом прокурора Київської області від 01.07.2016 № 375к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Київської області у зв`язку з реорганізацією органів прокуратури та скороченням кількості прокурорів вказаної прокуратури, відповідно до пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Вважаючи зазначений наказ про звільнення протиправним, а своє право на працю - порушеним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Подальші обставини, що були встановлені судом першої інстанції при повторному розгляді цієї справи в частині позовних вимог про поновлення на посаді, мали місце після виникнення вищенаведених обставин, за яких позивач звернувся до суду з даним позовом.

Наказом Генеральної прокуратури України від 09.08.2018 № 109ш з метою удосконалення організації роботи прокуратури Київської області, керуючись статтями 9, 10, 14 Закону України «Про прокуратуру»:

- ліквідовано у структурі та штатному розписі прокуратури області підрозділи управління нагляду у кримінальному провадженні та відділ аналізу оперативної інформації і міжнародного співробітництва;

- утворено у структурі та штатному розписі прокуратури Київської області управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності у складі восьми відділів, у тому числі, відділ нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби;

- установлено у штатному розписі новоутвореного підрозділу, у тому числі посади відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби: начальник відділу - 1, прокурори - 4, усього - 5.

Прокуратура Київської області як юридична особа не була ні ліквідована, ні реорганізована.

Після організаційних змін у штаті прокуратури Київської області, фактично відбулось перейменування відділу, начальником якого був позивач до його звільнення. При цьому, як у штатному розписі ліквідованого, так і новоствореного відділу наявна посада «начальник відділу».

07.11.2017 позивач подав заяву до прокуратури Київської області про виконання рішення суду в частині його поновлення на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБ України, Державної митної служби та Державної прикордонної служби Управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області.

20.11.2017 прокурором Київської області Чібісовим Д.О. прийнято наказ від № 312к, яким скасовано наказ прокурора Київської області від 01.07.2016 № 375к, поновлено позивача на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБ України, Державної митної служби та Державної прикордонної служби Управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області, виплачено позивачу середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 70 478,70 грн.

У подальшому, за заявою позивача від 26.12.2017 наказом прокурора Київської області від 27.12.2017 № 330к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Київської області, на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_2 з 28.12.2017.

У зв`язку із закінченням строку та виходом з відпустки ОСОБА_2 , за заявою позивача від 06.04.2018, наказом прокурора Київської області від 06.04.2018 № 63к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Київської області з 10.04.2018.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина шоста статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені спеціальним Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.

Водночас, зазначеним спеціальним Законом не врегульовано питання звільнення працівників у випадку ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури та поновлення на посаді в разі незаконного звільнення, тому згідно зі статтею 9 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

За вказаних обставин, застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення КЗпП України.

Разом з тим, однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно зі ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що однією з гарантій конституційного права на працю є поновлення на роботі особи, яку було незаконно звільнено, органом, що розглядає трудовий спір.

При цьому, слід розмежовувати поняття «попередня робота» та «попередня посада» та виходячи зі специфіки даної категорії публічно-правових спорів, поняття «попередня робота» слід трактувати дещо ширше, зокрема, як обсяг та перелік функціональних завдань та обов`язків працівника, його повноважень та відповідальності за відповідною посадою.

Таким чином, вирішуючи такий трудовий спір та ухвалюючи рішення про поновлення позивача на роботі з метою ефективного захисту та відновлення його права на працю, слід враховувати, що відповідна посада, яку він займав до звільнення ліквідована або реорганізована, не існувала на час постановлення судового рішення, що зумовлює необхідність з`ясування, яка посада є рівнозначною тій, що позивач обіймав до звільнення.

Наведені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 03.10.2019, яка ухвалена в цій справі, та відповідно до частини п`ятої статті 242 і частини п`ятої статті 353 КАС України є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді цієї справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, враховуючи висновки і мотиви Верховного Суду, викладені в постанові у цій справі, та усуваючи неповноту з`ясування судоми першої інстанції обставин даної справи, колегія суддів встановила, що наказом прокурора Київської області від 01.07.2016 № 375к, який був предметом судового розгляду в цій справі, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБ України, Державної митної служби та Державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області.

На момент ухвалення судом першої інстанції рішення в цій справі, яке в наступному було переглянуто в апеляційному та касаційному порядку, зазначена посада була ліквідована.

Разом з тим, замість вказаної посади, яку займав позивач до звільнення, у структурі прокуратури Київської області було створено посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів СБ України та Державною прикордонною службою України у кримінальному провадження прокуратури області, яку в наступному ліквідовано та утворено замість неї посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів СБ України та Державною прикордонною службою України прокуратури Київської області /т.4 а.с.24/.

Основними завданнями відділу, з якого було звільнено позивача, та відділів, яку були утворенні замість вказаного відділу в наступному, зокрема, є: організація та процесуальне керівництво досудовим розслідуванням злочинів у кримінальних провадженнях слідчих органів, нагляд за якими здійснюється, здійснення нагляду за негласними та іншими слідчими та розшуковими діями їх підрозділів, участь у судовому провадження та підтримання обвинувачення /т. 4 а.с. 101-102/. У свою чергу, на начальника таких відділів покладаються обов`язки зі здійснення відповідного керівництва /т. 4 а.с. 105-106/.

Отже, посада начальника відділу нагляду за додержанням законів СБ України та Державною прикордонною службою України прокуратури Київської області є рівнозначною за завданнями і функціональними обов`язками з посадою, з якої позивача було звільнено, а також обидві посади належать до однієї групи оплати праці.

З огляду на викладене та враховуючи правові висновки Верховного Суду в цій справі, колегія суддів вважає, що позивач підлягає поновленню саме на посаді, що є рівнозначною тій, з якої його було звільнено, тобто на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів СБ України та Державною прикордонною службою України прокуратури Київської області.

При цьому, доводи відповідача про те, що посаді, з якої позивача було звільнено, є рівнозначною посада начальника відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Київської області, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки така посада відповідає посаді, з якої було звільнено позивача, лише за критерієм оплати праці (застосовуються рівні групи оплати праці начальників обох відділів), але відрізняється за завданнями і функціональними обов`язками, які переважно полягають у забезпечені наповненості т а достовірності відомостей в ЄРДС та зведенні статистичних даних /т. 4 а.с. 132-167/.

Судова колегія також вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо рівнозначності посаді, з якої було звільнено позивача, посади начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення, оскільки ця посада так само відрізняється за завданнями і функціональними обов`язками.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що правовідносини, які виникли між сторонами після ухвалення судового рішення в цій справі (за час її розгляду судами трьох інстанцій) з приводу призначення позивача на певні посади в органах прокуратури, виходять за межі предмета даного спору, оскільки при вирішення адміністративного позову в цій справі для повного і всебічного захисту порушеного права позивача на працю суду належить лише встановити посаду, що є аналогічною (максимально наближеною за вищевказаними критеріями) до посади, з якої позивача було незаконно звільнено, а не перевіряти правомірність/протиправність його наступних призначень.

Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції при новому розгляді цієї справи в частині позовних вимог про поновлення позивача на посаді, що фактично призвело до вирішення іншого спору (нового), який не був предметом судового розгляду в цій справі, порушення норм процесуального права та неправильного вирішення таких позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області і задоволення позовних вимог про поновлення на посаді в цій частині.

Водночас, у своєму позові ОСОБА_1 просив суд зобов`язати відповідача поновити його на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБ України та Державної прикордонної служби Управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Київської області, що не відповідає приписам ст. 235 КЗпП України, відповідно до якої безпосередньо орган, що розглядає трудовий спір, поновлює працівника на роботі, та є неналежним способом захисту, враховуючи реорганізацію вказаного відділу у відділ нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області. Тому, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 січня 2020 року - скасуванню, адміністративний позов в частині позовних вимог про поновлення на посаді - задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 січня 2020 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов в частині позовних вимог про поновлення на посаді задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині таких позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 квітня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: