Справа № 300/553/20
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2020 р. справа № 300/553/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» про визнання дій неправомірними та зобов`язання до їх вчинення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» (далі - відповідач, ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області») про визнання дій відповідача неправомірними щодо неподання до уповноваженого структурного підрозділу МВС України матеріалів для призначення позивачу пенсії та зобов`язання відповідача подати до уповноваженого структурного підрозділу МВС України матеріали стосовно призначення пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно пункту 3.1.4 Положення «Про сектор із соціально-гуманітарних питань ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області» відповідач готує та подає, у встановленому чинним законодавством порядку до уповноваженого структурного підрозділу МВС матеріали щодо призначення (перерахунку)пенсій. Згідно із Наказом МВС України від25.02.2019 за №129 уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій є Департамент персоналу організації освітньої та наукової діяльності МВС України. Вважаючи,що відповідач вийшов за межі своїх повноважень,оскільки відповідно до Розділу II зазначеного наказу та Положення «Про сектор із соціально-гуманітарних питань ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області» - не є суб`єктом призначення пенсії,а тільки здійснює оформлення документів та направляє їх до органу який уповноважений призначити пенсію,а саме Департаменту персоналу організації освітньої та наукової діяльності МВС України.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 19.03.2020. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с. 26-29). Просила суд в задоволенні позову відмовити та зазначила, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 06.11.2015 в календарному обчисленні складає 20 років 02 місяці 20 днів, підстави для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутні. Також представник відповідача просить суд врахувати, що відповідно до частини третьої статті 43 Закону України» Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії, особам які мають право на пенсію за цим Законом, обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Додатково зазначено, що відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - це період протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачено щомісячно страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний внесок. Отже, підстав для врахування періоду вимушеного прогулу до вислуги років та до страхового стажу немає, а також відсутні підстави для врахування заробітку (грошового забезпечення) за цей період для обчислення пенсії.Зазначені обставини, на думку представника відповідача, доводять правомірність дій Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області».

Від позивача 01.04.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від 30.03.2020, в якій ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що пунктом 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 передбачено, що в разі незаконного звільнення працівника і поновлення його на попередній роботі, запис про звільнення визнається недійсним.Отже, стаж роботи працівника, який був незаконно звільнений, а потім поновлений на роботі, вважається безперервним. Щодо посилань відповідача на ряд нормативних актів Кабінету Міністрів України щодо зарахування вислуги років позивач підкреслює, що дані нормативні акти не передбачають не зарахування вимушеного прогулу до вислуги років (а.с. 33-34).

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

Наказом УМВС України в Івано-Франківській області від 27.08.2019 за №3 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби на підставі пункту «ж» (за власним бажанням) пункту 64 Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 за №114 «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» (а.с. 5).

Згідно довідки про стаж роботи в ОВС, вислуга років позивача на час звільнення становить 24 роки 00 місяців 11 днів (а.с. 6).

Позивач після звільнення звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії та надав перелік документів, які дають підстави для призначення пенсії (а.с. 9).

Листом від 03.12.2019 за №33/29-3-78-1077 відповідач повідомив, що позивач права на призначення пенсії не має, оскільки вимушений прогул до стажу роботи не враховується (а.с. 11-12).

Вважаючи неподання відповідачем до уповноваженого структурного підрозділу МВС України матеріалів для призначення ОСОБА_1 пенсії неправомірним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом для захисту порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за №2262-XII (далі - Закон №2262-XII). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно частини 1 статті 1 Закону №2262-XII, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до положень пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-XII, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2018 по 30.09.2019 і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Відповідно пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 за №3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 розділу І Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.09.2018 за №760 (далі - Інструкція №760), уповноважені структурні підрозділи - визначені МВС, ЦОВВ та Національною гвардією України структурні підрозділи, на які покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів.

Розділом ІІ даної Інструкції №760 визначено повноваження уповноважених структурних підрозділів. Так, уповноважені структурні підрозділи, серед іншого: 1) організують роботу з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства; 2) розглядають листи та звернення із питань оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій, для отримання пільг, а також здійснюють прийом громадян, які звертаються з цих питань; 3) приймають від підрозділів персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерських підрозділів) документи, передбачені Порядком та цією Інструкцією для призначення (перерахунку) пенсій; 4) готують та подають у встановленому чинним законодавством порядку до органів, які призначають пенсії, документи для призначення (перерахунку) пенсій; 5) формують облікові справи та зберігають їх згідно з порядковими номерами, присвоєними в книзі обліку документів для призначення пенсій (додаток 1); 6) повідомляють органи, які призначають пенсії, про судові рішення, які набрали законної сили, про позбавлення пенсіонерів військового (спеціального) звання та про видання наказів про прийняття (поновлення) на службу в 10-денний строк з дня отримання відповідного рішення суду; 7) ведуть облік осіб, яким призначено пенсію відповідно до Закону; 8) взаємодіють з органами, які призначають пенсії, стосовно осіб, яким призначено (припинено) виплату пенсій, та в межах повноважень з органами державної влади з питань соціального захисту та пенсійного забезпечення.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України №129 від 25.02.2019, в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсії є Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України.

При цьому, судом встановлено, що згідно пункту 3.1.4 Положення «Про сектор із соціально-гуманітарних питань ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області», затвердженого наказом МВС від 15.02.2019 за №24, сектор із соціально-гуманітарних питань ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області» готує та подає у встановленому чинним законодавством порядку до уповноваженого структурного підрозділу МВС матеріали щодо призначення (перерахунку) пенсій.

Тобто, Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України є уповноваженим структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України в тому числі для призначення пенсії, а до функцій сектору із соціально-гуманітарних питань Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» належить лише направлення на розгляд до уповноваженого структурного підрозділу МВС матеріалів щодо призначення (перерахунку) пенсій.

З огляду на викладене, суд погоджується із позивачем, що питання щодо зарахування стажу позивача, та, як наслідок, питання щодо призначення пенсії не відноситься до компетенції відповідача, а тому неправомірними є дії відповідача щодо не подання до уповноваженого структурного підрозділу МВС України матеріалів для призначення пенсії ОСОБА_1 .

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Однак, позивачем при зверненні до суду з даним позовом судовий збір не сплачувався, оскільки останній звільнений від його сплати згідно пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

А тому, враховуючи зазначене, підстави для стягнення судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» (вул. Сахарова, 11, м. Івано-Франківськ, 76018, ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання до їх вчинення, - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» (вул. Сахарова, 11, м. Івано-Франківськ, 76018, ) щодо не подання до уповноваженого структурного підрозділу МВС України матеріалів для призначення пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» (вул. Сахарова, 11, м. Івано-Франківськ, 76018, ) подати до уповноваженого структурного підрозділу МВС України матеріали для призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.