Справа № 640/23614/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року Справа № 640/23614/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Строканя О.В.,

представників апелянта Хілінського А.О., Целікова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Юлії Володимирівни,

третя особа, яка не заявляє

самостійні вимоги

на предмет спору: публічне акціонерне товариство

«Експериментальний механічний завод»

про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Юлії Володимирівни (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: публічне акціонерне товариство «Експериментальний механічний завод» про визнання незаконним та скасування рішення від 28.12.2018 № 44904808 про скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» Подоляки І.П. від 19.12.2018 з індексним номером № 44720821.

Разом з цим позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій просив:

1) заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нежитлових приміщень в літері З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00);

2) зупинити дію рішення від 28.12.2018 № 44904808 державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Ю.В.

Зазначена заява вмотивована тим, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що, у відповідності до вимог статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, є самостійною підставою для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2019 зазначену заяву позивача було задоволено та вжито визначені ним заходи забезпечення позову в цій справі.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову, про якій просить позивач у своїй заяві, може мати наслідком заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, суд зазначив, що в разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких заявнику буде необхідно докласти значних зусиль, а також, що заявлені ним заходи забезпечення позову відповідають предмету позову та, водночас, їх застосування не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

05.02.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшло клопотання ПАТ «Експериментальний механічний завод» про скасування заходів забезпечення позову.

У своєму клопотанні ПАТ «Експериментальний механічний завод» стверджує, що вжитті судом заходи забезпечення адміністративного позову застосовані з порушенням норм процесуального права та без дотримання норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

В обґрунтування своєї правової позиції товариство посилалось на те, що позивач надав недостовірні відомості щодо дійсних обставин, які стосуються цієї справи, що спірне майно зареєстровано за позивачем, відповідне рішення державного реєстратора оскаржується ПАТ «Експериментальний механічний завод» в іншій справі № 758/14876/19 і лише в разі задоволення позову у вказаній справі товариство матиме підстави для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зміни права власності позивача, що вжиття судом заявлених позивачем у цій справі заходів забезпечення позову унеможливлює виконання судового рішення в іншій справі № 758/14876/19 у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, у вказаному клопотанні ПАТ «Експериментальний механічний завод» також наполягало на відсутності підстав, передбачених статтею 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову в цій справі та невідповідності вжитих судом заходів вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.02.2020 в задоволенні зазначеної заяви було відмовлено.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд виходив з того, що доводи ПАТ «ЕМЗ», викладені в його клопотанні про скасування заходів забезпечення позову в цій справі, не спростовують висновків суду щодо доцільності та необхідності застосування таких заходів.

При цьому, суд зазначив, що 28.12.2018, незважаючи на судову заборону, державним реєстратором Нікітіною Ю.В. були скасовані реєстраційні дії, проведені на користь позивача шляхом скасування рішень державного реєстратора Подоляки І.П. про державну реєстрацію права власності на користь ОСОБА_1 і відновлено розділи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно із зареєстрованим правом власності ПАТ «Експериментальний механічний завод», як колишнього власника об`єкту нерухомого майна.

З огляду на це, суд зазначив, що чинність вказаного рішення державного реєстратора від 28.12.2018 вказує на те, що ПАТ «Експериментальний механічний завод» зможе реалізувати повноваження власника у відношенні нежитлових приміщень, зокрема вчиняти дії, спрямовані на відчуження об`єкта нерухомого майна.

Крім того, суд зазначив, що відповідно до автоматизованої системи виконавчих проваджень, ПАТ «Експериментальний механічний завод» є боржником ВП № 57842075, тому у заявника є обґрунтовані побоювання, що на відповідні нежитлові приміщення може бути накладено арешт та здійснено подальшу примусову реалізацію цього майна.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ПАТ «Експериментальний механічний завод» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити постанову про скасування застосованих заходів забезпечення позову.

В обґрунтування таких вимог апелянт наводить доводи, аналогічні тим, що були ним викладені в клопотанні про скасування заходів забезпечення позову, та зазначає, що в оскаржуваній ним ухвалі суду не наведено судової практики, яка б надавала можливість накласти арешт на своє майно, і що судом зупинено дію рішення державного реєстратора, яке вже скасовано, і що оскаржувана ним ухвала постановлена судом без дослідження дійсних обставин цієї справи та без урахування позиції ПАТ «Експериментальний механічний завод».

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення ухвалено судом за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2020 відкрито апеляційне провадження, установлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, наполягаючи на необґрунтованості та безпідставності доводів апелянта, а також зазначає, що доводи апелянта не містять жодних відомостей про зміну обставин, які стали підставою для застосування заходів забезпечення позову, що недобросовісна процесуальна поведінка апелянта підтверджує наявність таких підстав та правомірність вжиття судом першої інстанції відповідних заходів і що апелянтом вчиняються дії для протиправного відчуження спірних об`єктів нерухомості.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2020 та від 27.04.2020 за клопотаннями позивача та апелянта призначено судовий розгляд 28.04.2020 о 12:50 год. у режимі відеоконференції.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з наступних підстав.

Нормативно-правове регулювання.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)

Суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 151 КАС України закріпелно види забезпечення позову.

Так, відповідно до частини першої вказаної норми позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з частиною першою статті 157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано інститут забезпечення позову, цільовим призначенням якого є попередження негативних наслідків, що можуть настати в разі приведення в дію оскаржуваного позивачем у справі рішення чи застосування наслідків, на настання яких воно спрямовано.

При цьому, законодавець визначає чіткі підстави для вжиття заходів забезпечення позову і правова конструкція норми частини другої статті 150 КАС України не вимагає встановлення на цій стадії протиправності відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, а обмежується достатністю виявлення лише ознак протиправності такого рішення.

Разом з тим, вжиті судом заходи забезпечення позову за своєю правовою природою мають тимчасовий характер та встановлюються до ухвалення відповідного судового рішення по справі, що не виключає можливості їх передчасного скасування, але вимагає для цього виключних підстав.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом судового спору в цій справі є рішення державного реєстратора від 28.12.2018 № 44904808 щодо скасування реєстраційних дій відносно об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, з приводу реєстрації прав на яке між позивачем і ПАТ «ЕМЗ» наявний спір.

Ухвалою суду першої інстанції від 11.12.2019 в цій справі було вжито заходи забезпечення позову саме щодо вказаного майно: зупинено дію оскаржуваного позивачем реєстраційного рішення (яке безпосередньо є предметом спору в цій справі) та заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо такого об`єкта нерухомого майна, що відповідає меті та цільовому призначенню інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.

При цьому, апелянтом у поданій скарзі не наведено виключних підстав, які б зумовлювали необхідність скасування вжитих судом заходів забезпечення позову в цій справі до її вирішення по суті позовних вимог.

Водночас, підстави для скасування зазначених заходів, наведені апелянтом в його скарзі на ухвалу суду від 10.02.2020 про відмову в скасуванні вжитих заходів забезпечення позову, вказують на те, що він не погоджується з ухвалою суду від 11.12.2019 про забезпечення позову, але в апеляційному порядку її не оскаржує.

У контексті даного питання судова колегія відзначає, що підстави для застосування інститутів апеляційного оскарження судового рішення та скасування вжитих судом заходів забезпечення позову не є тотожними, мають різний порядок застосування та юридичне значення.

Так, зокрема апелянт посилається на те, що спірні заходи забезпечення адміністративного позову були вжиті судом першої інстанції з порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, на його думку, такі заходи підлягають скасуванню, але відповідно до глави 1 розділу ІІІ КАС України це є підставою для апеляційного оскарження судового рішення, а не виключними обставинами в розумінні статті 157 КАС України для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову.

Крім того, доводи апелянта про те, що спірне майно зареєстровано за позивачем, що він не погоджується з доводами позивача і, у свою чергу, також оскаржує відповідне рішення державного реєстратора, підтверджують наявність підстав не для скасування раніше вжитих судом заходів забезпечення позову в цій справі, а навпаки - доцільність їх збереження до розгляду даного спору по суті заявлених позовних вимог.

Твердження апелянта про те, що оскаржувана ним ухвала постановлена судом без дослідження дійсних обставин цієї справи, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки, як відзначалося вище, інститут забезпечення позову в адміністративній справі не передбачає розгляду справи по суті та обумовлює встановлення судом лише певних підстав, визначених у частині другій статті 150 КАС України, а не розгляду всіх доводів учасників справи щодо предмета спору.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 19.03.2020 у справі № 640/5514/19.

Доводи апелянта про скасування рішення державного реєстратора, на яке, за його твердженнями, поширюються вжиті судом заходи забезпечення позову, не підтверджуються належними і допустимими в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами, а зі змісту його скарги та матеріалів справи, які наявні в суду апеляційної інстанції, вбачається факт скасування іншого реєстраційного рішення, а саме від 19.12.2018 № 44720821, а не від 28.12.2018 № 44904808, дія якого зупинено судом.

Надаючи оцінку всім доводам апелянтів та особи, яка приєдналася до апеляційної скарги, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши ухвалу суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді вказаної заяви товариства правильно застосовано норми процесуального права, якими врегульовано інститут забезпечення позову та не допущено порушень, які у відповідності до ст. 317 КАС України надають підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 квітня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: