Справа № 640/10369/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/324
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року м. Київ № 640/10369/19
за позовомОСОБА_1
до Міністерства оборони України
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
Суддя О.В.Головань
Обставини справи:
Позовні вимоги заявлені про

визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 15.01.2019 року внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.04.2019 року № 41;

зобов`язання Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, з урахуванням права ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 15.01.2019 року, з урахуванням проведених виплат та факту подання ОСОБА_1 всіх документів, передбачених законодавством, відповідно до порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.

Ухвалою суду від 19.06.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження згідно ст. 263 КАС України.

15.07.2019 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проходив військову службу в лавах Збройних Сил України.

Під час проходження служби та виконання завдань за призначенням в зоні проведення АТО, 13.04.2015 року, внаслідок здійснення артилерійського обстрілу опорного пункту, позивачем було отримано вогнепально-осколкове поранення м`яких тканин середньої третини правового стегна, правої сідниці, МВТ, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку 2 ступеня , акустичну травму, двобічний кохлеарний неврит.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця Міністерства оборони України №3032 від 14.08.2015 року встановлено одержання мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, акустичної травми, двобічного кохлеарного невриту, пошкодження зв`язок правого гомілкоступневого суглобу, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Відповідно до копії довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії АГ № 0001778 від 14.09.2015 року ОСОБА_1 встановлено 20% втрати працездатності, пов`язаної із захистом Батьківщини.

У зв`язку з встановленням 20% втрати працездатності, позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі суми 19 292,00 грн.

Згідно з витягом із наказу № 138 від 19.05.2018 року, сержанта військової служби ОСОБА_1 , відповідно до ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнено з військової служби у запас за пунктом "ж" (які вислужили строк військової служби за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього ж Закону).

Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1049652 від 15.01.2019 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, яка пов`язана з захистом Батьківщини, яка встановлена довічно.

У січні 2019 року позивачем було подано до уповноваженого органу Київського міського військового комісаріату заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини.

05.04.2019 року рішенням, оформленим протоколом №41, розглянувши подані документи комісія Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки ІІ групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.

Позивач ОСОБА_1 - вважає протиправною відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, з таких підстав.

Позивач зазначає, що набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІ групи.

Також позивач зазначає, що Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" чітко визначені випадки. У разі настання яких допомога не виплачується, а саме: допомога не виплачується по сплину понад дворічного терміну після первинного встановлення інвалідності.

Як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1049652 від 15.01.2019 року Броварської міжрайонної МСЕК огляд було проведено первинно та відповідно інвалідність була встановлена вперше 15.01.2019 року.

Відповідач - Міністерство оборони України - проти задоволення позовних вимог заперечив з наступних підстав.

Відповідач зазначив, що п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Абзацом другим пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ зазначено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися не здійснюється.

Під час первинного огляду МСЕК 14.09.2015 позивачу було встановлено 20 % втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 19292,00 грн.

У січні 2019 році позивачу була встановлена ІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК АВ № 1049652 від 15.01.2019).

Зважаючи на те, що ІІ група інвалідності у позивача встановлена понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності, то відповідно відсутні підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 41 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон -№2011-XII).

Ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

П. 4 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

З огляду на п. "б" ч. 1 ст. 16-2 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на момент звернення позивача за призначенням допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (пп. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону).

Відповідно до п.п. 2-4 ст. 16-3 Закону №2011, у випадках, передбачених пп. 4-9 п. 2 ст. 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Водночас, у відповідності з положеннями ч. 9 ст. 16-3 Закону №2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Закону №2011-XII Урядом України затверджено Порядок №975, який врегульовує питання, пов`язані з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п. 11 даного Порядку, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Отже, нормами Закону №2011-XII передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або відсотку втрати працездатності.

Положення ст. 16-3 цього Закону застосовуються при вирішення питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи (меншого відсотка втрати працездатності) та розміром одноразової грошової допомоги яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи (більшого відсотка втрати працездатності).

В свою чергу, ст. 16 Закону № 2011-ХІІ визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а ст. 16-3 Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Суд звертає увагу, що на момент первинного встановлення позивачу часткової втрати працездатності 14.09.2015 зазначені вище Закон № 2011-ХІІ та Порядок №975 не містили норми, яка б встановлювала строк реалізації права на одноразову грошову допомогу при подальшому встановленні особі інвалідності за наслідками повторного медичного огляду.

В подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII у Законі №2011-XIІ пункт 4 статті 16-3 доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Саме ця норма стала підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 14.09.2015 року під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 20% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, а 15.01.2019 року під час первинного огляду органами МСЕК встановлено II групу інвалідності, внаслідок поранення та захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія АВ № 10496529 від 15.01.2019).

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 р. у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Суд зазначає, що 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було доповнено ч.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

Так, в силу статті 58 Конституції України, норма Закону України №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яка набрала чинності 1 січня 2017 року, не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме, встановлення первинно групи інвалідності (після встановлення відсотка втрати працездатності) за часовий проміжок з 2015 по 2017 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі.

Застосування даної норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача починаючи з 15.01.2019 р., і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.

Ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ у редакції до 01.01.2017 року не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі, якщо після призначення первинної групи інвалідності (меншого відсотку втрати працездатності) особі було встановлено вищу групу інвалідності (більшого відсотку втрати працездатності), зокрема після двох років з часу первинного встановлення інвалідності, однак, разом з тим, суд бере до уваги і те, що ІІ група інвалідності встановлена позивачу первинно.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.09.2019 р. по справі № 825/1380/18, у постанові від 20 березня 2018 року по справі №295/3091/17 (№К/9901/5281/17), у постанові від 21 червня 2018 року по справі № 760/11440/17 (№К/9901/41104/18).

Ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення від 05.04.2019 року рішенням, оформлене протоколом №41, не відповідає принципу обґрунтованості, що є підставою для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 241-246, 255, 257-263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи з 15.01.2019 року внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.04.2019 № 41 (пункт 77).

3. Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, код 00034022) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи, з урахуванням раніше проведених виплат.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення
виготовлено і підписано 27.04.2020 р.