Справа № 160/2290/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року Справа № 160/2290/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (в письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «Редуктор-комплект» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з винесеними податковими повідомленням-рішенням, зазнаючи, що:
- 01.04.2019 року позивач оскаржив спірні податкові повідомлення-рішення до ДФС України;
- з квітня 2019 року по 20.02.2020 року позивач не отримував від ДФС (ДПС) України жодних рішень стосовно його скарги;
- якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків;
- скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту;
- у зв`язку з тим, що позивач не отримував від ДФС (ДПС) України жодних рішень стосовно скарги, то позивач вважає, що його скарга на податкові повідомлення-рішення, що оскаржуються, є повністю задоволеною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Розгляд справи по суті вирішено розпочати з 01.04.2020 року.
14.04.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому Головне управління Державної податкової служби України у Дніпропетровській області позовні вимоги не визнало та просило суд відмовити в їх задоволенні, з огляду на таке:
- протягом перевіряємого періоду TOB «НВО «Редуктор-Комплект» (Покупець) у бухгалтерському та податковому обліку відображено взаємовідносини з ТОВ «Лайф Дейз» та ТОВ «Соцбудтранс» (Постачальники) з придбання товарно-матеріальних цінностей (надалі - ТМЦ) (мотору-редуктора, валів-шестерня, комплекту запчастин до редуктора, колеса зубчастого, саморізів, гвинта настановного, сопла подачі дроту, болтів, шайб, гайок, втулок, пластин опорних, спецболтів перехідника) на 148 925,76 грн., у т. ч. ПДВ 24 820,96 грн.;
- проведеним аналізом ЄРІІН встановлено, що ТОВ «Лайф Дейз» та ТОВ «Соцбудтранс» здійснює придбання ТМЦ, послуг (робіт), які мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним та технологічнім можливостям ТОВ «Лайф Дейз» та ТОВ «Соцбудтранс»;
- з урахуванням вищевикладеного, сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність суб`єктів господарювання, задіяних в ланцюгу, свідчить про те, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди.
28.04.2020 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем викладено правову позицію, аналогічну, зазначеній в позовній заяві додатково вказано, що жоден нормативно-правовий акт законодавства України не містить норми щодо солідарної відповідальності за дії контрагентів, отже ТОВ «НВО «Редуктор-комплект» не відповідає за будь-які дії своїх контрагентів, у тому числі порушення третіми особами податкового законодавства.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
За результатами перевірки складено акт від 30.01.2019 року №4052/04-36-14-19/38361526, яким встановлено порушення:
На підставі акту перевірки від 30.01.2019 року №4052/04-36-14-19/38361526 відповідачем сформовано та направлено позивачу податкові повідомлення-рішення від 12.03.2019 року:
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «НВО «Редуктор-комплект» направило до ДФС України скаргу за вих. №01/04-02 на вказані податкові повідомлення-рішення в порядку адміністративного оскарження.
Вказана скарга була направлена 01.04.2019 року, що підтверджується копією квитанції та копією опису вкладення до відправлення, засвідченого працівником відділення поштового зв`язку та печаткою АТ «Укрпошта».
Не погоджуючись з винесеним податковими повідомленнями-рішеннями та їх чинністю, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Оскарження рішень контролюючих органів здійснюється відповідно до вимог ст. 56 Податкового кодексу України.
Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно п.56.8 ст.56 ПК України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Згідно п.56.9 ст.56 ПК України, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

З матеріалів справи, судом встановлено, що позивач, не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх в адміністративному порядку до ДФС України 01.04.2019 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій та опису вкладення, засвідчених працівником поштового відділення.

Разом з тим, ДФС України за результатами розгляду скарги позивача не було прийнято жодного рішення, в тому числі рішення про продовження розгляду скарги та/або рішення по суті розгляду скарги.

Про наявність такого рішення відповідачем не повідомлено суду, а також відповідачем жодним чином не спростовано доводи, викладені в позовній заяві, про ненадання відповіді на скаргу позивача від 01.04.2019 року.

При цьому ухвалою суду від 02.03.2020 року у відповідача було витребувано, зокрема, документи про результат розгляду скарги товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «Редуктор-комплект» за вих. №01/04-02 від 01.04.2019 року Державною фіскальною службою України з доказами направлення та вручення позивачу результатів такого розгляду, встановлено надати зазначені докази до 27 березня 2020 року.

Крім того судом було враховано, що згідно змін внесених до КАС України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» від 30 березня 2020 року № 540-IX строк визначений для надання доказів продовжено на строк дії такого карантину. Зазначені зміни набрали чинності з 02.04.2020 року. При цьому строк на подання відповідачем доказів сплив 27.03.2020 року. Тобто за межами дії Закону України № 540-IX. Жодного клопотання щодо продовження строку для надання доказів відповідачем не заявлялось.

Відповідно до ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про недотримання ДФС України 20-денного строку для надання відповіді на скаргу позивача.

Крім того, статтею 42 Податкового кодексу України закріплено порядок листування платників податків та контролюючих органів. Згідно пункту 42.2 зазначеної статті, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 5 розділу IX Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 року №916, передбачено, що рішення вважається надісланим (наданим) юридичній особі - платнику податків, якщо його вручено посадовій особі або уповноваженій особі такої юридичної особи - платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення на адресу, зазначену у скарзі як адреса, на яку необхідно надіслати рішення за результатами розгляду скарги, а у разі незазначення такої адреси в скарзі - на податкову адресу платника податків.

Жодних доказів направлення та вручення рішення за результатами розгляду скарги позивача, суду не надано.

Наведене вище дає підстави для висновку, що юридичним наслідком порушення контролюючим органом встановленого ПК України або продовженого рішенням керівника контролюючого органу (його заступника) строку розгляду скарги платника податків, тобто не направлення впродовж цих строків платнику податків вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги, є визнання скарги такою, що повністю задоволена на користь платника податків з наступного за днем закінчення зазначених строків дня. Такий самий правовий наслідок настає в разі, якщо рішення керівника контролюючого органу (або його заступника) про продовження строків розгляду скарги не було надіслано платнику податків до спливу двадцятиденного строку для розгляду скарги в процедурі адміністративного оскарження.

Визнання скарги повністю задоволеною на користь платника податків означає, що оскаржене рішення контролюючого органу з цього часу припинило регулюючу дію та не створює для платника податків юридичного обов`язку.

Аналогічний висновок наведений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові по справі №826/500/15 від 19.06.2019 року.

Отже, на підставі абз.2 п.56.9 ст.56 ПК України скарга ТОВ «НВО «Редуктор-комплект» від 01.04.2019 р. вважається повністю задоволеною.

Відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню судом, оскільки станом на день звернення позивача до суду, визначені в них нарахування сум податкового боргу обліковуються на рахунку позивача.

Суд скасовує вказані податкові повідомлення-рішення через порушення процедури надання відповіді на скаргу позивача податковим органом центрального рівня. Обставини та питання порушення норм податкового законодавства позивачем не були предметом розгляду у цій справі та не покладені в основу прийнятого судом рішення у цій справі.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Також, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та аргументам сторін, які впливають на результат вирішення спору.

Позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню, а податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «Р» від 12.03.2019 року № та форми «Р» № від 12.03.2019 року, форми «П» № від 12.03.2018 року є такими, що підлягають скасуванню судом.

Суд зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню у зв`язку зі встановленим судом порушенням податковим органом центрального рівня ст. 56 ПК України щодо надання відповіді на скаргу позивача. Обставини та питання порушення норм податкового законодавства позивачем не були предметом розгляду у цій справі та не покладені в основу прийнятого судом рішення у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 7684,00 грн., що документально підтверджується платіжними дорученням №1653 від 26.12.2019 року та №1658 від 24.01.2020 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 7684 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «Редуктор-комплект» (місцезнаходження: 49008, м. Дніпро, пр. О.Поля, буд. 46, кв. 547, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а, ) про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «Р» від 12.03.2019 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «Р» № від 12.03.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «П» № від 12.03.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «Редуктор-комплект» судові витрати у розмірі 7684 грн. 00 коп. (сім тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно