Справа № 219/1778/20
Суддя: Давидовська Т. В.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/1778/20
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 квітня 2020 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Стрелкової О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача - інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Луганській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Карагозова Микити Олександровича,

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Позивач - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), звернувся до суду із позовом до відповідача - інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Луганській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Карагозова Микити Олександровича, в якому просить визнати дії відповідача протиправними, скасувати постанову серії ЕАК №2126819 від 18 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 18 лютого 2020 року о 15:34 год., відповідач виніс постанову серії ЕАК №2126819 від 18 лютого 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що він здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38 «Місце для стоянки» підкріпленою табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю» не маючи при цьому посвідчення інваліда та не перевозячи особу з інвалідністю, чим порушив вимоги п. 8.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.122 КУпАП. Вказану постанову вважає незаконною, винесеною без повного та всебічного з`ясування дійсних обставин справи, за відсутності будь-яких доказів на підтвердження наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 28 лютого 2020 року прийнято адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Луганській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Карагозова Микити Олександровичапро скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, до свого провадження та призначено судове засідання.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві просив їх задовольнити. Пояснив додатково, що автомобіль він особисто не керував і не здійснював його зупинку з порушенням ПДР, а лише забрав його зі стоянки на прохання знайомого. Заявив клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_2 , яке задоволено судом.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду DVD-R диск відео файлами, розгляд справи просив проводити за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом установлено, що інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Луганській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Карагозовим Микитою Олександровичем складено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕАК №2126819 від 18 лютого 2020 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Частина 5 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

У відповідності до зазначеної постанови 18 лютого 2020 року о 15 год. 34 хв. у м. Сєверодонецьк, проспект Центральний, 64, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN JETTA, д.н НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії 5.38 «Місце для стоянки» підкріпленою табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», не маючи при цьому посвідчення інваліда та не перевозячи особу з інвалідністю, чим порушив вимоги п. 8.4 «г» ПДР.

Водночас п. 8.4 «г» ПДР зазначає, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила. Знак 5.38 «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Згідно з п. 8.4 «е» ПДР таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені. Табличка 7.17 «Інваліди» означає, що дія знаку 5.38 поширюється лише на мотоколяски та автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог ПДР.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Необхідні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

До предмета доказування у цій справі входить установлення того, що саме позивачем вчинено порушення ПДР, тобто що саме позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі №204/8036/16-а (2а/204/27/17).

Проте відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення саме позивачем порушення правил дорожнього руху та не доведено що позивач є суб`єктом відповідальності за за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів.

Судом було досліджено у судовому засіданні надані відповідачем відеофайли з нагрудної камери поліцейського. Відеофайли (video_2020_03_10_17-30-22.mp4, .mov, .mov) суд не приймає до уваги як доказ винуватості позивача у вчиненні правопорушення, оскільки відеозапис не відображає момент керування ОСОБА_1 автомобілем SKODA RAPID, д.н НОМЕР_2 , білого кольору і безпосередньо зупинку останнім в зоні дії знаку 5.38 «Місце для стоянки» підкріпленою табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю».

Натомість допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 18 лютого 2020 року особисто на автомобілі відвіз ОСОБА_1 з м.Бахмута до м.Сєвєродонецька і висадив останнього біля припаркованого на майданчику для стоянки біля будівлі автомобіля VOLKSWAGEN JETTA білого кольору приблизно о 15 годині і потім поїхав по свої справах.

Інших доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, суду не надано.

Ураховуючи, що позивач заперечував факт порушення правил ПДР, а відповідачем не було надано допустимого та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає оскаржувану постанову такою, що винесена з порушенням вимог закону, що є підставою для її скасування.

Водночас статтею 221 Глави 17 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, серед яких відсутня частина перша статті 122 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статтею 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у суду відсутні повноваження щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Луганській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Карагозова Микити Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК №2126819 від 18 лютого 2020 року, складену інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Луганській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Карагозовим Микитою Олександровичем,щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 квітня 2020 року.

Суддя Т.В. Давидовська