Справа № 183/4475/19
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4475/19
№ 2-а/183/29/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.М.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Васильєва Дмитра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду з позовом до Інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Васильєва Д.С., в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №667689 від 07.07.2019 року, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, - закрити.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 07.07.2019 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки DAF FT XT 105.410 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки ВЕСТТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2 ). На 243 км автомобільної дороги М-03, Київ Харків Довжанський, його ТЗ було зупинено відповідачем та винесено відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №667689. Відповідно до змісту постанови позивач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «водій керуючи ТЗ у складі з НП, та перевозив великогабаритний вантаж (комбайн Claas) ширина якого перевищувала 2,6м, а саме становить 3,75м з дозволом узгодженим з органами поліції 98НГ, але без супроводження автомобілем прикриття, чим порушив п.22.5 ПДР України та п.27 Постанови КМУ №30 від 18.01.2001 р.», тому на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Між тим, вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення він не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину в даному правопорушенні.

Так, позивач наполягає на тому, що 07.07.2019 року він здійснював перевезення вантажу, а саме комбайн CLAAS Lexion 580, що підтверджується копією товарно-транспортної накладної №07072019/01 від 07.07.2019 року, відповідно до узгодженого дозволу від 14.06.2019, за яким позивач має право на перевезення вантажу параметри якого не більше: ширина - до 3,75м., довжина - до 22м., висота до 4,49м., загальною вагою - до 40,00 т., навантаження на найбільш навантажену вісь до 11т., вантаж може виступати на задній габарит ТЗ не більше 1,5 м. Цим же дозволом визначено два транспортних засоби виділених для супроводження автомобілем прикриття: марки FIAT NUOVO DOBLO, державний номер НОМЕР_3 та Форд Транзіт, державний номер НОМЕР_4 . При цьому ширина вантажу не перевищувала 3,5м., що підтверджується копією витягу з сайту щодо характеристики вантажу.

Зважаючи на те, що вантаж не перевищував ширину 3,5 м, то в силу п.27 Правил КМУ №30 від 18.01.2001 року, не потребує супровід автомобілем прикриття. Крім того, вказаний дозвіл наданий не на разову поїздку, а на кілька, але не більше ніж на три місяці, тому посилання відповідача на те, що у разі перевезення вантажу меншого за шириною 3,5 м та меншою за довжиною 24 м. водій повинен мати інший дозвіл, в якому не буде передбачено супроводження автомобілем прикриття - є нормативно необґрунтованим та незаконним. Також відповідач не здійснив вимірювання вантажу, не застосував передбачені чинним законодавством правил проведення габаритно-вагового вимірювання, в тому числі, в межах стаціонарного чи пересувного пункту проведення габаритно-вагового контролю, а вказана в оскаржуваній постанові ширина вантажу 3,75м, працівником поліції взята із дозволу, в якому вказано не фактичну ширину вантажу, а максимально допустиму ширину вантажу для перевезення.

Таким чином, враховуючи те, що при винесенні оскаржуваної постанови суб`єкт владних повноважень не довів належними доказами вину позивача, останній наполягає на її скасуванні та просить закрити провадження у справі за відсутності складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 19 липня 2019 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, в прохальній частині позову просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіславши до суду відзив на позов, у якому серед іншого, зазначив наступне. Так, 07.07.2019 року о 16.53 годин на 243 км. а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський» ОСОБА_1 , керуючи ТЗ DAF FT XT 105.410 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки ВЕСТТ 975310 д.н.з. НОМЕР_2 перевозив великогабаритний вантаж (комбайн), ширина якого перевищує 2.6м, а саме становить 3,75 м, з дозволом, узгодженим з органами Національної поліції №98 НГ, але без супроводу автомобіля прикриття, як це передбачено в дозволі, чим порушив п.22.5 ПДР України та п. 27 Постанови КМУ №30 від 18.01.2001р., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП. У даному випадку, позивач надав дозвіл №98 НГ від 12.06.2019, у якому зазначені параметри ТЗ: довжина - 22,00м, ширина - 3,75м., висота - 4,49м., загальна висота автопоїзду з вантажем - 40т, навантаження на вісь 11т. та виступ вантажу за задній габарит ТЗ - 3м.. Дані параметри є чітко визначеними, а не максимальними, як на тому наполягає позивач. Таким чином, при зупинці ТЗ, під керуванням позивача, відповідачем було перевірено саме дотримання умов вказаного дозволу. Однак, великогабаритний ТЗ рухався без визначених в дозволі автомобілів супроводження, тому, фактично здійснивши перевірку дозволу на рух, і виявивши порушення вимог дозволу, відповідач, керуючись ст.ст. 222, 132-1 КУпАП притягнув порушника до відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КупАП та застосував відносно позивача стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Враховуючі викладене у відзиві, відповідач просить відмовити у задоволенні позову, а справу розглянути без його участі (а.с.20-25).

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду подано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №667689, винесену 07.07.2019 року поліцейським роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Васильєвим Дмитром Сергійовичем, у відповідності до якої ОСОБА_1 07.07.2019 року о 16.53 годин на 243 км. а/д «Київ-Харків-Довжанський», керуючи ТЗ DAF FT XT 105.410 д.н.з. НОМЕР_1 у складі з напівпричепом ВЕСТТ д.н.з. НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж (комбайн Claas) ширина якого перевищує 2,6м, а саме становить 3,75 м з дозволом узгодженим з органами Національної поліції 98 НГ, але без супроводу автомобілем прикриття, чим порушив п.22.5 ПДР України та п.27 Постанови КМУ №30 від 18.01.2001 р., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, тому на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с.5).

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

У відповідності до статті 132-1 КУпАП (в редакції чинній на дату винесення оскаржуваної постанови) порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів, Правила).

Згідно з п. 2 та п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, на який міститься посилання в оскаржуваній постанові, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

В свою чергу, п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Отже, в силу вищевказаних норм закону, керування спеціальною технікою на дорогах загального користування, зважаючи на встановленні законодавством обмеження, вимагає від водіїв неухильного дотримання Правил дорожнього руху з метою забезпечення безпеки інших учасників дорожнього руху, а також, при перевезенні великогабаритного вантажу, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити відповідні документи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, адміністративне правопорушення полягає у тому, що позивач перевозив великогабаритний вантаж (комбайн Claas) ширина якого перевищувала 2,6м, а саме становить 3,75 м, з дозволом 98 НГ, але без супроводження автомобілем прикриття.

На підтвердження обставин, зазначених у позові, ОСОБА_1 надав суду копію дозволу №98НГ, строком дії з 14.06.2019 по 28.07.2019 року, який видано відділом безпеки дорожнього руху УПП в Дніпропетровській області на участь у дорожньому русі транспортного засобу DAF FT XT 105.410, НОМЕР_1 , причіп: НОМЕР_5 , НОМЕР_2 , вантаж: Техніка, у відповідності до якого водій вказаного транспортного засобу має право на перевезення вантажу параметри якого не перевищують: за довжиною 22 м., шириною 3,75 м., висотою 4,49 м., загальною вагою до 40,00 т., навантаження на найбільш навантажену вісь до 11т., вантаж може виступати на задній габарит ТЗ не більше 3 м. Цим же дозволом визначено два транспортних засоби виділених для супроводження автомобілем прикриття: марки FIAT NUOVO DOBLO, державний номер НОМЕР_3 та Форд Транзіт, державний номер НОМЕР_4 (а.с.9).

Відповідно до п. 7 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.

Отже, вказаний дозвіл не є одноразовий, а виданий на певний період, що не перевищує три місяці, а отже цей дозвіл не може бути беззаперечним доказом перевезення вантажу позивачем, що перевищує нормативні габарити, що потребує супроводу автомобілем прикриття, в день складання оскаржуваної постанови.

Так, пунктом 27 правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.

Поданою до суду копією товарно-транспортної накладної №07072019/01 від 07.07.2019 року (а.с.10) та витягом з сайту про технічні характеристики (габаритні розміри вантажу) стверджується, що позивач здійснював перевезення вантажу комбайн CLAAS Lexion 580, ширина якого становить - 3,5м. (а.с.11) , а отже в силу вказаного пункту правил, супровід автомобілем прикриття при перевезенні саме цього великогабаритного вантажу не є обов`язковим.

Крім того, зазначеним дозволом не заборонено рух ТЗ без супроводження автомобілем прикриття коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення не перевищує 3,5 м.

Відповідно до п. 1.10ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Однак, факт перевищення нормативних габаритів ТЗ, що потребувало б обов`язкового супроводу автомобілем прикриття, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановленихзаконом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, передбачених статтею 132-1 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

Так, обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення, в свою чергу, має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

У відповідності до ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч.2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем не подано жодного доказу, який оцінювався ним при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, як і не подано доказів, які б свідчили про те, що позивач перевозив вантаж, габарити та параметри якого перевищували нормативно встановлені і для якого супровід автомобілем прикриття є обов`язковим.

Поряд з цим, у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В свою чергу, відповідно до вимог ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Аналіз назначених норм закону свідчить про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, у постанові по справі про адміністративне правопорушення, відсутні дані про наявність додатків до неї, як і відсутні дані про складення протоколу про адміністративне правопорушення, відібрання пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснення їй прав, передбачених ст.268 КУпАП, відібрання пояснень від свідків. В пункті 9 оскаржуваної постанови не зазначено будь-яких доказів, які до неї додаються.

Таким чином, фактично матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху, факт правопорушення зафіксовано лише в постанові серії ДП18 №667689 від 07.07.2019 року, яка не може бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного проступку, оскільки по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окремо слід зазначити, що поданий відповідачем до відзиву DVD-R диску (а.с.28), суд не може визнати як належний та допустимий доказ, з огляду на те, що при перегляді даного диску на комп`ютерній техніці, що встановлена в залі судового засідання в приміщенні суду, відеозаписи не вдалося відтворити, жоден з двох файлів, що містяться на дику відтворити не вдалося і на іншій комп`ютерній техніці, установленій в приміщенні суду.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В даному випадку, у суду відсутня будь-яка доказова база про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та яка, як наслідок, обґрунтовувала б правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що свідчить про передчасне прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, та необхідність її скасування.

У відповідності до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів власних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий суд як суд адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладені норми та фактичні обставини справи, суд приходить висновку про те, що постанова серії ДП18 №667689 від 07.07.2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 120, 241-246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 132-1, 247, 292, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №667689, винесену 07.07.2019 року поліцейським роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Васильєвим Дмитром Сергійовичем.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.