Справа № 560/1193/19
Суддя: Отупор К.М.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №560/1193/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Управління патрульної поліції у Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивує тим, що 07 серпня 2019 року інспектором ВБДР Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Басом І.П. було винесено постанову серії ДПО18 №566922 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про порушення вимог ним частин 2,3 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає вказану постаною необгрунтоваю та незаконною. Згідно з даною постановою, ним було порушено визначений законом порядок погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції проведеня робіт на вулицях, а саме, що він проводив заміну бордюрного каменю в АДРЕСА_1 , без погодження з Національною поліцією, не облаштувавши при цьому місце проведення робіт технічними засобами регулювання дорожнього руху згідно узгодженої схеми організації дорожнього руху, чим порушив пункти 32.1, 1.5 Правил дорожнього руху України та пункт 3 статті 12 Закону України "Про дорожній рух". Вказані роботи ним проводились згідно з СОУ 45.2-6:2006, схема А.16 ОДР та не потребує погодження управління патрульної поліції. Крім того, він не є посадовою особою, а тому, посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити, в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених частинами 2,3 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача Наконечна Д.О. в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча була своєчасно та належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи. У поданому відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Згідно постанови серії ДПО18 №566922 від 07 серпня 2019 року на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за порушення ним вимог частин 2,3 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 порушив визначений законом порядок погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції проведеня робіт на вулицях, а саме: проводив заміну бордюрного каменю в АДРЕСА_1 , без погодження з Національною поліцією, не облаштувавши при цьому місце проведення робіт технічними засобами регулювання дорожнього руху згідно узгодженої схеми організації дорожнього руху, чим порушив пункти 32.1, 1.5 Правил дорожнього руху України та пункт 3 статті 12 Закону України "Про дорожній рух" (а.с.4).

Однак, в той же час, ОСОБА_1 07 серпня 2019 року було винесено припис щодо припинення проведення робіт по заміні бордюрного каменю по АДРЕСА_1 № АДРЕСА_2 / АДРЕСА_3 , погодження з уповноваженим органом Національної поліції МВС України схему ОДР на період проведення робіт по вул. Березова в м. Дубровиця та огородження місця проведення робіт згідно схеми ОДР технічними засобами регулювання дорожнього руху (а.с.3).

Крім того, 07 серпня 2019 року було проведено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі по вул. Березова в м. Дубровиця (в районі будинів № АДРЕСА_1 ), про що складено відповідний акт (а.с.94).

Порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 2 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Частиною 3 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій, тощо, а так само не усунення після закінчення робіт перешкод і не приведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безпечний та безперешкодний рух транспортних засобів та пішоходів тягнуть за собою накладення штрафу.

Відповідно до статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені частинами першою, другою і третьою статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліціїУкраїни, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, в тому числі, і частинами першою, другою і третьою статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі частинами першою, другою і третьою статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (підпункти 1-2 розділу III Інструкції №1395), що відповідає положенням статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за правилами частини 1 якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції №1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У пункті 1.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до пункту 32.1. Правил дорожнього руху України з органами Національної поліції узгоджуються:

1) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій;

2) умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів;

3) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів;

З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серії ДПО18 №566922 від 07 серпня 2019 року та отриманих пояснень сторін, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слугувало те, що він порушив визначений законом порядок погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції проведеня робіт на вулицях, а саме: проводив заміну бордюрного каменю в АДРЕСА_1 будинків № АДРЕСА_1 , без погодження з Національною поліцією, не облаштувавши при цьому місце проведення робіт технічними засобами регулювання дорожнього руху згідно узгодженої схеми організації дорожнього руху, чим порушив пункти 32.1, 1.5 Правил дорожнього руху України та пункт 3 статті 12 Закону України "Про дорожній рух".

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, суд вважає, що посилання представника відповідача у спірній постанові на пункт 1.5 Правил дорожнього руху є недостатнім, оскільки даним пунктом лише визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пункт 32.1. Правил дорожнього руху України не є конкретним щодо умов відповідальності позивача.

Представником відповідача не доведена суду підставність та необхідність отримання позивачем погодження на проведення виконуваних робіт по заміні бордюрного каменю в АДРЕСА_1 .

Долучені фотознімки не є об`єктивним доказом, оскільки відсутнє підтвердження дати та часу їх здійснення.

Долучені акти огляду ділянки та обстеження не містять всіх необхідних реквізитів, а саме підписів зазначених в них осіб.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак представник відповідача, передбаченого процесуальним законодавством обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення не виконала, зокрема, матеріали справи не містять належних допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження обставин, зазначених в спірному акті. Доводи позивача про його невинуватість суд вважає підставними.

Суд, враховуючи вищевикладене, дослідивши представлені докази, вважає, що законність постанови серії ДПО18 №566922 від 07 серпня 2019 року у справі про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 не доведена, підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Враховуючи вищенаведене керуючись статтями 241, 242, 243, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову, складену інспектором ВБДР Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Басом І.П. серії ДПО18 №566922 від 07 серпня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про порушення вимог частин 2,3 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частинами 2,3 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03 жовтня 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до частини 1 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 24 квітня 2020 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.