Справа № 640/633/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року Справа № 640/633/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Пугайка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року у справі

за позовом публічного акціонерного товариства «Шахта ім. О.Ф. Засядька»

до Головного управління Державної фіскальної служби

у Донецькій області,

Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Публічне акціонерне товариство «Шахта ім. О.Ф. Засядька» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - відповідач-1), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.10.2018 №№ , ;

- визнання протиправним та скасування рішення ДФС України від 22.12.2018 № 41484/6/99-99-11-06-01-25 про результати розгляду скарг в частині залишення без задоволення скарг позивача та про залишення без змін податкових повідомлень-рішень від 10.10.2018 №№ , .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року позов було задоволено частково: визнати протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Донецькій області від 10.10.2018 №№ , .

Ухвалюючи таке рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДФС в Донецькій області при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень порушило вимоги пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України щодо строку давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), а саме притягнуло позивача до відповідальності у 2018 році за правопорушення, які мали місце у 2014 році, тобто поза межами строку 1095 днів.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд зазначив, що рішення ДФС України про результати розгляду скарги не є юридично значимим для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на його суб`єктивні права та обов`язки шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, отже саме по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов`язки, а відтак не є рішенням суб`єкта владних повноважень (актами індивідуальної дії) у розумінні статті 19 КАС України та, відповідно, не порушують права свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач - ГУ ДФС в Донецькій області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що в ході проведення у 2018 році податкової перевірки позивача контролюючим органом було встановлено порушення позивачем строків сплати екологічного податку за І-ІІ квартали 2014 року у зв`язку з чим винесено спірні податкові повідомлення-рішення.

З цих та інших підстав, апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2020 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відзиви на апеляційну скаргу у строки, установлені судом, не надходили.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2020 за клопотанням позивача та відповідача призначено розгляд цієї справи 28.04.2020 о 12:20 год. у режимі відеоконференції.

Відповідач з технічних причин не забезпечив участі його представника у вказаній відеоконференції, яка була організована та проведена Шостим апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 195 КАС України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Апелянтом також подано клопотання про заміну відповідача на правонаступника, у задоволенні якого відмовлено ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2020, що занесена до протоколу судового засідання, у зв`язку з тим, що ГУ ДФС у Донецькій області () відповідно до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не припинена, а лише перебуває у стані припинення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши у межах доводів апелянта повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, публічне акціонерне товариство «Шахта ім. О.Ф. Засядька» (далі - ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька») () є юридичною особою та на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин перебувало на обліку в ГУ ДФС у Донецькій області.

ГУ ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ПАТ «Шахта ім. О.Ф.Засядька» узгодженого грошового зобов`язання по екологічному податку ().

Перевіркою встановлено несвоєчасну сплату позивачем грошових зобов`язань з екологічного податку згідно за податковими накладними від 25.04.2014 № за 1-й квартал 2014 року та від 10.07.2014 № за 2-й квартал 2014 року.

За результатами зазначеної перевірки контролюючим органом складено акт від 21.09.2018 № 336/05-99-45-07/00174846, на підставі якого та винесено податкові повідомлення-рішення від 10.10.2018:

1) № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 54 920,91 грн.;

2) № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 246 599,25 грн.;

3) № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 4 946,07 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному досудовому порядку до ДФС України.

За результатами скарги позивача ДФС України прийнято рішення від 22.12.2018 № 41484/6/99-99-11-06-01-25, яким скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.10.2018 № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 4 946,07 грн., а податкові повідомлення-рішення від 10.10.2018 №№ , - залишено без змін.

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 36.1 ст. 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п. 126.1 ст. 126 ПК України передбачено, що в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Выдповыдно до пп. 250.2.1 п. 250.2 ст. 250 ПК України платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об`єктів.

Статтею 114 ПК України передбачено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку, зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, платник податку зобов`язаний сплачувати задекларованим ним податкові зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

При цьому, граничний строк сплати податкового зобов`язання відраховується від граничної дати подання податкової декларації.

Разом з тим, податковим законодавством регламентовано присічний термін, у межах якого платника податків може бути притягнуто до відповідальності за порушення строків сплати самостійно визначених ним податкових зобов`язань, а саме 1095 днів, що в такому випадку обчислюється з останнього дня сплати грошових зобов`язань.

Перевірячи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржуваними в цій справі податковими повідомленнями-рішеннями позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань, з моменту граничного строку сплати яких та на момент винесення спірних податкових рішень минуло більше, ніж 1095 днів.

Разом з тим, судова колегія враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в п.п. 70, 71 рішення у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE («Рисовський проти України») заява № 29979/04, в якому ЄСПЛ підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування», відповідно до якого, в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Крім того, в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року Європейський суд з прав людини наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення від 10.10.2018 №№ , винесені ГУ ДФС у Донецькій області з порушенням вимог пункту 102.1 статті 102 ПК України, поза межами строку давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

При цьому, доводи апелянта про те, що в ході проведення у 2018 році податкової перевірки позивача контролюючим органом було встановлено порушення позивачем строків сплати екологічного податку за І-ІІ квартали 2014 року, у зв`язку з чим винесено спірні податкові повідомлення-рішення, наведених висновків не спростовують.

Надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Жодних доводів щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при ухваленні рішення в цій справі в частині відмови в задоволенні позову апелянтом не наведено, хоча відповідно до резолютивної частини апеляції, ГУ ДПС у Донецькій області просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, погоджується з висновками суду щодо відсутності достатніх правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення ДФС України від 22.12.2018 № 41484/6/99-99-11-06-01-25 про результати розгляду скарг в частині залишення без задоволення скарг позивача та про залишення без змін податкових повідомлень-рішень від 10.10.2018 №№ , .

Отже, судом першої інстанції повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 195, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 28.04.2020.

Головуючий суддя

Судді: