Справа № 160/6863/19
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 160/6863/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Білак С.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 ( суддя першої інстанції Кадникова Г.В.) в адміністративній справі №160/6863/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України третя особа: Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України з позовом про визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 11.05.2019р. №55 в частині відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу по втраті 25% працездатності в наслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2013р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі встановленому законом; зобов`язати Міністерство оборони України подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом місяця з дня набрання законної сили рішенням суду.

Позиція викладена в позові обґрунтована тим, що Міністерством оборони України прийнято рішення про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. На думку позивача, вказане рішення є протиправним та таким, що прийнято з порушенням норм діючого законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

На рішення суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга від позивача, в якій посилаючись на обставини викладені у позові вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим.

За результатами апеляційного перегляду справи, апелянт просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на правильність висновку суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції просить залишити без змін, оскільки між звільненням позивача з військової служби та встановленням ступені первинною втратою працездатності пройшло більше ніж тримісячний термін, тому відсутні підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що ОСОБА_1 з 21.08.2014 року по 16.02.2018 року проходив службу в Збройних силах України за контрактом, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 .

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого Дніпропетровським районним військовим комісаріатом 10.08.2015 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Під час проходження військової служби позивачем, а саме: 06.02.2018 року ВЛК Південного регіону військової частини НОМЕР_2 проведено медичний огляд ОСОБА_2 , за результатами якого позивачу встановлено діагноз: виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, ускладнена перфорацією цибулини з помірним порушенням функції травлення, а також встановлено, що вказане захворювання пов`язане з проходженням військової служби (Свідоцтво про хворобу №379).

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 14.02.2018р. за п. «б» через службова невідповідність ОСОБА_2 звільнено з військової служби.

Згідно з Довідкою МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 009410 від 06.02.2019року позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 25% одноразово, підстава: акт огляду МСЕК №207 від 06.02.2019року.

ОСОБА_2 звернувся до Міністерства оборони України для розгляду питання стосовно призначення одноразової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з випискою з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.05.2019 року №55, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги солдату ОСОБА_2 , якого 16.02.2018року звільнено з військової служби та 06.02.2019року під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, оскільки заявника звільнено з військової служби 16.02.2018 року, а 06.02.2019 року встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААА № 009410 від 06.02.2019 року), тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Листом від 10.06.2019 року №7/11740/7 Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомив позивача про те, що згідно з протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.05.2019 року №55, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 ..

Не погодившись з рішенням комісії Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що правова позиція Міністерства оборони України, щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, заснована на приписах Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року (далі Закон №2011) в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, за якими, у разі встановлення втрати працездатності після сплину 3-х місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової допомоги не виникає.

Надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, колегія виходить з наступного.

Розділом ІІ Закону №2011-XII встановлені права військовослужбовців, в тому числі і право на одноразову грошову допомогу.

Відповідно до п.п. 7 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Згідно п. 2 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 9 ст. 16-3 Закону №2011-XII передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Порядку №975 встановлено, що у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від:

70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;

Абзацом 2 п.3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно довідки обласної МСЕК 06.02.2019 року, днем виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є 06.02. 2018 року, тобто дата встановлення 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності (а.с.27).

Ключовим правовим питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин п.7 ч.2 ст. 16 Закону №2011-XII та п.7 Порядку №975, оскільки позивач наполягає на тому, що моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата висновка МСЕК, саме 06.02.2019 року, а не момент його звільнення з військової служби 16.02.2018 року.

Суд апеляційної інстанції вважає, що аналіз викладених правових норм свідчить про те, що законодавець обмежив строк на звернення для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, а саме: не пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби.

Тобто, в контексті спірних відносин, особа має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі отримання нею поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання нею обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності, за умови того, що втрату працездатності встановлено не пізніше ніж через три місяці після звільнення такої особи з військової служби.

До того ж при призначенні і виплаті грошової допомоги застосовується законодавство, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, а саме з дати, зазначеної у довідці медико-соціальної експертної комісії.

За обставинами того, що позивача звільнено з військової служби 16 лютого 2018 року, а 25% втрати працездатності з причин захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, встановлено МСЕК 06 лютого 2019 року, випливає висновок, що у останнього не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги в силу вищезазначених норм.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.3 ч.6 ст. 12 КАС України до справ незначної складності відносяться справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, відсутні підстави для касаційного оскарження даного рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 в адміністративній справі №160/6863/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 27.04.2020 р.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак