Справа № 640/8839/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

28 квітня 2020 року м. Київ № 640/8839/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клочкової Н.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1

до державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни

треті особи без самостійних вимог на предмет спору

товариство з обмеженою відповідальністю "Перша електрична компанія",

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни (надалі - відповідач), адреса: 01042, місто Київ, вулиця Глазунова/Чигоріна, будинок 4/47, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Перша електрична компанія" (надалі - третя особа 1), адреса: 04050, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 77, ОСОБА_3 (надалі - третя особа 2), адреса: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 (надалі - третя особа 3), адреса: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 (надалі - третя особа 4), адреса: АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 (надалі - третя особа 5), адреса: АДРЕСА_5 , в якій позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати дії державного реєстратора приватного нотаріуса Верповської Олени Володимирівни, проведені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 квітня 2020 року №5083464 щодо товариства з обмеженою відповідальністю "Перша електрична компанія" "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 14.04.2; ОСОБА_6 ; Приватний нотаріус Верповська О.В.; зміна керівника юридичної особи".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року позовна заява була залишена без руху, у зв`язку з наявним недоліком (несплата судового збору). При цьому, в даній ухвалі було вказано про те, що заява про забезпечення позову буде розглянута по суті після вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року, після усунення недоліків позовної заяви (сплати судового збору), які були викладені в ухвалі про залишення позову без руху, було відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Враховуючи відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову, яка подана позивачем у цій справі.

В заяві про забезпечення позову, позивач просить суд вжити відповідні заходи забезпечення шляхом:

- заборони суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, державним і приватним нотаріусам, акредитованим суб`єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, проводити державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - товариство з обмеженою відповідальністю "Перша електрична компанія" (), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі зміни відомостей про засновників/учасників, зміни виконавчого органу, зміни місцезнаходження, змін до установчих документів юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю "Перша електрична компанія" ().

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову представник позивача у заяві про забезпечення позову послався на те, що вжиття таких заходів забезпечення позову забезпечить ефективний захист та відновлення порушених прав позивача на володіння належним їй майном (в т.ч. частки у відповідному товаристві, майну), його збереження та збереження його економічної вартості.

При цьому, невжиття таких заходів може в майбутньому унеможливити виконання судового рішення, а для відновлення порушених прав позивача потрібно буде докласти значних зусиль та значних додаткових витрат.

Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, представник позивача також обґрунтував її можливістю в подальшому проведення суб`єктами державної реєстрації (до ухвалення рішення суду у справі) протиправних реєстраційних дій, що ускладнить суттєво поновлення прав позивача та істотно унеможливить виконання рішення суду.

Так, відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За таких підстав, оскільки в матеріалах справи наявні докази того, що суб`єктами державної реєстрації вже вчинялись реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу - товариство з обмеженою відповідальністю "Перша електрична компанія" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які в подальшому були скасовані на підставі відповідного наказу Міністерства юстиції України, тобто позивачем доведено, а судом встановлено, що, в даному випадку, у позивача наявні достатньо обґрунтовані припущення, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до адміністративного суду, а для їх відновлення, без вжиття заходів забезпечення позову необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім цього, суд зауважує, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду, у разі вчинення інших реєстраційних дій щодо внесення змін до відомостей до юридичну особу - товариство з обмеженою відповідальністю "Перша електрична компанія" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З огляду на вищевикладене, а також з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про існування реальної загрози, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких вона звернулась до адміністративного суду, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав позивача, в разі наявності підстав для задоволення позову по суті, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи буде вчинено інші реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей до юридичну особу - товариство з обмеженою відповідальністю "Перша електрична компанія" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача. Завданням забезпечення позову, в першу чергу, є гарантування ефективного захисту прав або інтересів особи, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 також наголосив на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення цього органу є джерелом права в Україні та відповідно підлягають прямому застосуванню судами України, а згідно з положеннями статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України принцип верховенства права тлумачиться з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» вказав, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як за законом, так і на практиці.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини» зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У рішенні від 17 липня 2008 року у справі «Каіч та інші проти Хорватії» Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що для цілей Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту, оскільки протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин суд приходить до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, забезпечить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та є співмірним з негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цього заходу забезпечення позову, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності збалансованості інтересів сторін та наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

У контексті наведеного суд зазначає, що визначений даною ухвалою суду спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Суд враховує приписи частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає, що у виконавчому документі повинні бути зазначені окрім іншого й: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно правильність та повнота зазначення такої інформації є вимогою до форми ухвали в розумінні статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Тому, враховуючи що позивачем у даній справі й відповідно - стягувачем, не є суб`єкт владних повноважень, тому такий строк встановлено терміном 3 роки.

В той же час, суд зазначає, що згідно з пунктами 5, 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15 травня 2003 року № 755-IV державним реєстратором юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) є особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус, а держателем Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - держатель Єдиного державного реєстру) - Міністерство юстиції України, яке вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

Враховуючи, що Міністерство юстиції України є держателем відповідного реєстру, а державні реєстратори, у тому числі, нотаріуси, виступають як суб`єкти делегованих владних повноважень, з урахуванням того, що на виконання делегованих повноважень суб`єкти державної реєстрації приймають рішення або вчиняють відповідні дії, які контролюються суб`єктом владних повноважень Міністерством юстиції України, що делегував такі повноваження, суд вважає за доцільне визначити виконавцем вказаної ухвали суду саме Міністерство юстиції України.

При цьому, суд звертає увагу, що на стадії вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, судом не надається правова оцінка оскаржуваним реєстраційним діям відповідача, оскільки ці обставини є предметом даного спору та не можуть бути покладені в основу ухвали про забезпечення позову. При цьому, вжиття такого заходу, як заборона суб`єктам державної реєстрації проводити державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, направлено виключно на забезпечення збалансованості інтересів сторін у межах розгляду адміністративної справи.

Згідно з приписами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відтак, судом встановлено, що заява відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, є обґрунтованою та розглянута в установленому чинним законодавством порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1.Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

2. Заборонити суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, державним і приватним нотаріусам, акредитованим суб`єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, проводити державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - товариство з обмеженою відповідальністю "Перша електрична компанія" (04050, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 77, ), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі зміни відомостей про засновників/учасників, зміни виконавчого органу, зміни місцезнаходження, змін до установчих документів юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю "Перша електрична компанія" (04050, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 77, ).

3. Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

4. Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), боржником: Міністерство юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Городецького, будинок 13, ).

5. Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 28 квітня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.В. Клочкова