Справа № 520/2073/2020
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

28 квітня 2020 р. № 520/2073/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (вул. Бутлерова, буд. 1, м. Київ, 02090, ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати припис Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК8046/1441/АВ/П від 03.02.2020 р.

В обґрунтування позову зазначив, що на день звільнення у ОСОБА_1 право на премію ще не виникло, тому премія не могла бути нарахована та/або виплачена йому у день звільнення, оскільки у Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (далі за текстом - ТОВ "СІЛЬПО-ФУД") була відсутня можливість встановити фактичний розмір належних до виплати сум, з огляду на відсутність необхідних показників господарської діяльності товариства. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 20.02.2020 р. була надіслана позивачу та отримана ним 25.02.2020р.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 20.02.2020 р. була надіслана відповідачу та отримана ним 24.02.2020 р.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що виплата всіх сум ОСОБА_1 від підприємства не проведена в день звільнення - 20.12.2019 р., а проведена 17.02.2020 р., чим порушено вимоги ст. 116 КЗпП України. Так, в ході проведення інспекційного відвідування ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" останнім не надано жодного підтверджуючого документа на підтвердження нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати коштів при звільненні, чим порушено вимоги ст. 117 КЗпП України. На підставі викладеного просив у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що на день звільнення - 20.12.2019 р. у ОСОБА_1 право на премію ще не виникло, тому премія не могла бути нарахована та/або виплачена йому у день звільнення, оскільки у ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" була відсутня можливість встановити фактичний розмір належних до виплати сум, з огляду на відсутність необхідних показників господарської діяльності товариства. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

У запереченнях відповідач зазначив, що виплата всіх сум, що належить ОСОБА_1 ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" не проведена в день звільнення 20.12.2019 р., а проведена - 17.01.2020 р., чим порушено вимоги ст. 116 КЗпП України. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись приписами ст.ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" є юридичною особою, основним видом діяльності якої є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний) (код КВЕД 47.11).

В період з 14.01.2020 р. по 27.01.2020 р. посадовими особами Головного управління Держпраці у Харківській області було проведено інспекційне відвідування магазину "СІЛЬПО" ТОВ "СІЛЬПО-ФУД", розташованого за адресою: пр. Московський 256, м. Харків, 61000.

За результатами інспекційного відвідування Головним управління Держпраці у Харківській області було складено акт №ХК8046/1441/АВ від 27.01.2020 р. інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю (а.с. 7 - 14).

Згідно із висновками суб`єкта владних повноважень, викладеними в акті №ХК8046/1441/АВ від 27.01.2020 р., встановлено порушення ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" ст. 116 та ст. 117 КЗпП України (а.с. 11 - 12).

Позивач, заперечував проти викладеного в акті №ХК8046/1441/АВ від 27.01.2020 р., посилаючись на те, що фонд преміювання, визначається щомісячно враховуючи показники доходу товариства (п.1.3. Положення) та визначається не пізніше 22-го числа кожного поточного місяця за попередній місяць з урахуванням виконання в останньому основних показників господарської діяльності Товариства та включення до фонду оплати праці місяця, в якому премії нараховуються (п. 1.4 Положення). Тобто право на отримання премії у конкретно визначеному розмірі виникає за умови настання відповідної календарної дати та наявності фінансових ресурсів у товариства. Як вбачається з наказу директора ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" № 43-20-Д від 17.01.2020 р., за результатами показників господарської діяльності товариства у грудні 2019 року та особистий внесок кожного, прийнято рішення про виплату премії за грудень 2019 р. Відповідно до вищенаведеного та норм ст. 116 КЗпП України, у день звільнення з роботи - 20.12.2019 р. ОСОБА_1 були виплачені всі нараховані суми, право на які у нього виникало на час звільнення, і він отримав заробітну плату за відпрацьований час, компенсацію за невикористану відпустку (а.с. 19 - 21).

Так, листом №27/1218/02.03/02-10/1081 від 31.01.2020 р. Головне управління Держпраці у Харківській області повідомило позивача про те, що відповідно до витягів із зведених відомостей, виплата всіх сум, що належить ОСОБА_1 від підприємства не проведена в день звільнення, чим порушено ст. 116 КЗпП України, а саме виплата всіх сум, що належать від підприємства не проведена в день звільнення. В ході проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування, адміністрацією ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" не надано жодних документів, які підтверджують нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки виплати всіх коштів працівниками при звільненні, чим порушено ч. 1 ст. 117 КЗпП України. З урахуванням викладеного заперечення позивача від 29.01.2020 р. № 07ПН/12-96С до акту інспекційного відвідування від 27.01.2020 р. №ХК8046/1441/АВ залишено без змін (а.с. 15 - 16).

На підставі висновків, викладених в акті №ХК8046/1441/АВ від 27.01.2020 р. посадовими особами Головного управління Держпраці у Харківській області було складено припис про усунення виявлених порушень №ХК8046/1441/АВ/П від 03.02.2020 р., в якому викладено зміст виявленого порушення у ТОВ "СІЛЬПО-ФУД": при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємтсва, установи, організації, проводиться не в день звільнення (ч.1 ст. 116 КЗпП України); у разі невиплати в день звільнення всіх коштів працівнику не виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст. 117 КЗпП України) (а.с. 17 - 18).

Не погоджуючись із такими висновками суб`єкта владних повноважень та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п. 7 Положення про Державну службу України з питань праці, Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Як передбачено Положенням про Головне управління Держпраці у Харківській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань праці № 75 від 22.06.2017 року, Головне управління Держпраці у Харківській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Відповідно до пп.5 п.4 Положення Головне управління Держпраці у Харківській області здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Як передбачено приписами ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підстави, порядок, процедура здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про працю встановлено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V), Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою КМУ від 26.04.2017 року №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України" (далі - Порядок №295).

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877- V, Управління Держпраці є органом державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом №877-V, при здійсненні контролю та перевірок Управління Держпраці в Харківській області зобовязаний керуватись вимогами вищезазначеного Закону.

Суд наголошує, що Закон №877-V містить вичерпний перелік законодавчих приписів, дотримання яких зобов`язані забезпечити органи Держпраці при здійсненні державного контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21.08.2019 р. визначено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пп. 2 п.5 5. підставами для здійснення інспекційних відвідувань є звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин. Так, суд наголошує, що інспекційне відвідування позивача було проведено на підставі звернення ОСОБА_1 від 02.01.2020 р. на наказу №52 від 13.01.2020 р.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами встановлено, що при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проведена не в день звільнення. Так, наказом від 20.12.2019 р. № 245/МПВ238к ОСОБА_1 було звільнено з посади касира торгівельного залу магазину № 238 за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) з виплатою компенсації за невикористану щорічну відпустку (підстава: письмова заява ОСОБА_1 від 06.12.2019р.). Відповідачем встановлено та не оскаржується позивачем, що з наказом ОСОБА_1 ознайомлен під підпис. Відповідно до розрахункового листа за грудень 2019р. ОСОБА_1 нараховано 8204,73 грн., з яких 1208,67 грн. - оклад по дням, 18,84 грн. - індексація заробітної плати; 2374,56 грн. - компенсація відпустки; 4602,66 грн. - премія за викон. робіт; утримано - 1599,92 грн.; до виплати - 6604,81 грн.

Відповідно до розрахункового листка за січень 2020 року ОСОБА_1 нараховано - 2417,37 грн., - премія за викон. робіт, з яких утримано - 471, 39 грн., до виплати 1945,98 грн. (виплата премії за січень 2020 р.).

Відповідно до витягу зі зведених відомостей №СФ-0013404 від 20.12.2019 р. виплачено 2088,85 грн. №СФ-0012908 від 20.12.2019 р. виплачено 810,82 грн., № СФ-0013177 від 20.12.2019 р., виплачено 3705,14 грн., №СФ-0012571 від 06.12.2019 р. виплачено 906,32 грн. Відповідно до витягу зі зведеної відомості №СФ-1000284 від 17.01.2020 р. виплачено 1945,98 грн.

Враховуючи вищевикладене, а саме відповідно до витягів із зведених відомостей виплата всіх сум, що належать ОСОБА_1 від підприємства не проведена в день звільнення, чим порушено ст. 116 КЗпП України.

Суб`єктом владних повноважень встановлено порушення ст. 117 КЗпП України (у разі невиплати в день звільнення всіх коштів працівнику не виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку). В ході проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування адміністрацією ТОВ "СІЛЬПО-ФУД", не надано жодних документів, які б підтверджують нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки всіх коштів працівників при звільненні. (а.с. 11 - 12, 22 - 40).

Суд враховуючи позицію сторін, та беручи до уваги, що жодною із сторін не оскаржується порядок проведення інспекційного відвідування, а предметом спору є застосування приписів ст. 116 та 117 КЗпП України, зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Приписами ст. 117 КЗпП України, визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, вирішуючи питання про покладення на власника або уповноважений орган відповідальності за несвоєчасну виплату належних працівникові сум при звільненні суд повинен встановити наявність підстав для проведення таких виплат у день звільнення працівника, а також наявність вини відповідної установи.

Виробничі, трудові і соціально-економічні відносини між позивачем та трудовим колективом регулюються шляхом взаємного узгодження інтересів сторін, а також визначення додаткових заходів соціального захисту працівників з урахуванням фінансового стану власника, що залежить від діяльності кожного працівника. Зазначене врегульоване приписами локального нормативного акту - Колективного Договору на 2016 - 2018 р., копія якого міститься в матеріалах справи.

Так, із Колективного Договору вбачається, що за умови наявності фінансових результатів та постійного виконання планів виторгу, власник або уповноважений ним орган, за погодженням з представником трудового колективу, може встановлювати систему преміювання працівників, враховуючи високий професіоналізм, відповідальне ставлення до виконання обов`язків, активну участь працівника у виробничому процесі, тощо. Преміювання здійснюється відповідно до Положення про преміювання працівників структурних підрозділів.

У відповідності з пунктом 1.4 Положення про преміювання працівників структурних підрозділів ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" загальна сума премій визначається не пізніше 22-го числа кожного поточного місяця за попередній місяць з урахуванням виконання в останньому основних показників господарської діяльності Товариства, та включається до фонду оплати праці місяця, в якому премії нараховуються.

Суд наголошує, що саме власнику або уповноваженому ним органу надано право встановлювати надбавку в межах фонду оплати праці, за наявності підстав для такої, та визначення розміру надбавки.

Таким чином, у працівників ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" право на отримання премії у конкретно визначеному розмірі виникає за умови настання відповідної календарної дати та наявності фінансових ресурсів.

Враховуючи, що на день звільнення ОСОБА_1 у ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" була відсутня можливість встановити фактичний розмір належних до виплати сум, з огляду на відсутність необхідних показників господарської діяльності Товариства, суд дійшов висновку про відсутність у даному випадку вини позивача та, відповідно, правових підстав для притягнення останнього до відповідальності за порушення законодавства про працю.

Суд бере до уваги позицію Верховного Суду по справі №809/575/16 від 25.07.2018 р. та зазначає, що премія не відноситься до обов`язкових платежів від підприємства, які належать до виплати працівнику на момент його звільнення.

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та, керуючись приписами ст.ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 278 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (вул. Бутлерова, буд. 1, м. Київ, 02090, ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправним та скасування припису - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати припис Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК8046/1441/АВ/П від 03.02.2020 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (вул. Бутлерова, буд. 1, м. Київ, 02090, ) суму судового збору у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до приписів п. 3 Прикінцевих положень до КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено 28 квітня 2020 року.

Суддя Н.А. Полях