Справа № 464/1057/20
Суддя: Рудаков І. П.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/1057/20
пр.№ 2-а/464/59/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2020 року м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук О. Ю.,

справа № 464/1057/20,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 з`явився,

відповідачі: інспектор з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Порядін А. Ю. не з`явився, Управління безпеки міста Львівської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради, інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Порядіна Антона Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

представники учасників справи: представник відповідача управління не з`явився,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів у якому просить скасувати постанову ЛВ14-2781 від 03 лютого 2020 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно нього, а справу - закрити.

В обґрунтування позову покликається на те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення знаку 3.34 «Зупинка заборонена», внаслідок чого порушено п. п. 8.4 в, 33.34 ПДР України. Вважає, що фотофіксація ймовірного вчинення правопорушення не містить серійного номеру приладу фіксації. Не пригадує здійснення зупинки на вулиці Пекарська,52 у місті Львові 03.02.2020 у зоні дії вказаного знаку. Із фотографій вчинення адміністративного правопорушення неможливо встановити наступне: що таке вчинено саме на вказаній вулиці, відсутній його автомобіль, а фотографії, які містять згаданий автомобіль не вказують про те, що такий був припаркований, а не рухався у потоці машин; неможливо встановити чи хтось перебував за кермом автомобіля; не можливо встановити наявність забороняючого знаку про зупинку. У зв`язку із наведеним вище, просить позов задовольнити повністю.

12 березня 2020 року на адресу суду відповідачем Управління безпеки міста Львівської міської ради подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи, що постанова винесена відносно особи за якою зареєстровано транспортний засіб у відповідності до ст. 14-2 КУпАП. Дія знаку «Зупинку заборонено» діє на той бік дороги, на якому він встановлений та поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій. Так позивачем, було здійснено зупинку за адресою місто Львів, вулиця пекарська,52 в зоні дії спірного знаку, чим порушено ПДР. Фотографії транспортного засобу та знаку здійснено по відношенні до нерухомих об`єктів та пішохідного переходу, які видно на таких у відповідності до вимог ст. 14-2 КУпАп. Водій у автомобілі відсутній, а тому не міг стояти у потоці руху транспортних засіб, який здійснено ліворуч від автомобіля. Дані обставини підтверджено поданими доказами.

26 березня 2020 року позивачем подано письмові пояснення щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві. Наводить аргументи про відсутність даних про відсутність водія у автомобілі та про рух автомобілів саме ліворуч від автомобіля позивача, а тому вважає покликання відповідача з цих питань лише припущеннями. Фотографії зроблено у межах однієї хвилини. На фотографіях де зафіксовано автомобіля позивача не видно знаку, дії якого не дотримано. Відтак, відповідач не спростував сумнівів щодо невинуватості позивача. Просить позов задовольнити повністю.

05 березня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у судове засідання.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю. Просить позов задовольнити з підстав викладених у заявах по суті.

У судове засідання відповідачі не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про місце, час та дату цього засідання, а відтак їх неприбуття у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, суд прийшов наступного.

03 лютого 2020 року інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Порядін А. Ю. винесено постанову № ЛВ14-2781, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. З даної постанови вбачається, що позивач 03 лютого 2020 року о 10 год. 16 хв. у місті Львові по вулиця Пекарська,52, здійснив зупинку в зону дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. п. 8.4 в, 33.3.34 ПДР України.

Позивача було притягнуто як власника транспортного засобу. Дану обставину сторони не заперечують, а тому приймається судом до уваги.

З оскарженою постановою позивач не погодився, відтак звернувся в суд з позовом за захистом свого порушеного права.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією (пункт 8.2 ПДР).

Відповідно до пункту 8.2-1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху.

Згідно з пунктом 8.4 «в» заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

До заборонних знаків віднесено знак 3.34 «Зупинку заборонено» - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ПДР дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому такий встановлений. Знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4 - позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів, наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру. Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого го перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.

Згідно з пунктом 1.10 ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до пунктів 15.1-15.3 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно з ст. 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 219 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 3 статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Згідно з ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Згідно з частиною 1 статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

На спростування доводів позивача та підтвердження того, що останній дійсно допустив порушення вимог п. 8.4. «в» ПДР, відповідачем долучено до відзиву фотоматеріали з яких видно, що автомобіль марки «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_1 , припаркований в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Фотофіксація здійснена з різних ракурсів по відношенні до нерухомих об`єктів /арк. спр. 35-44/.

Щодо аргументів позивача про неналежності доказів у вигляді фотографій з яких, на його переконання, неможливо встановити наявність автомобіля позивача в межах дії знаку «Зупинка заборонена», то такі оцінюються критично, адже фотофіксацію правопорушення здійснено з дотриманням примітки до ст. 14-2 КУпАП.

Таким чином, вищевказані, досліджені в судовому засіданні фотоматеріали, суд вважає належними та допустимими доказами на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом із тим, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1ст. 77 КАС України).

З приводу аргументів позивача про відсутність даних про те, що саме він керував транспортним засобом на час вчинення правопорушення, суд оцінює критично адже жодних відомостей про належного користувача, відомості про якого повинні бути внесені до Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів у відповідності до ст. 14-2 КУпАП не подано, а тому суд вважає, що позивача правомірна було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено стягнення згідно із нормами чинного законодавства, як власника транспортного засобу.

Доказів неправомірної поведінки працівників Управління безпеки міста Львівської міської ради не надано, приймаючи оскаржувану постанову відповідач реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Інші, зазначені відповідачем у заявах по суті обставини, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, спростовують встановленими даними, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Підстави позову, на які посилався позивач у своїх заявах по суті, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не спростовано останнім.

Таким чином враховуючи наведене вище, суд оцінює критично аргументи позивача щодо не порушення вимог ПДР, а тому приходить висновку, що оскаржувана постанова винесена правомірно, а відтак відсутні підстави для її скасування, а отже, у позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст. ст. 6, 9 77, 205, 241, 244-246, 250, 251, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради, інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Порядіна Антона Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Порядіним А. Ю. винесено постанову № ЛВ14-2781, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено, згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України, протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19) процесуальний строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення набирає законної сили, згідно з ст. 272 КАС України, після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКППФО НОМЕР_2 ;

відповідач Управління безпеки міста Львівської міської ради, місцезнаходження міст Львів, вулиця місто Львів, вулиця Зелена, будинок № 9, ;

відповідач інспектор з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Порядін Антон Юрійович, місцезнаходження місця праці місто Львів, вулиця Зелена, будинок № 9.

Повне судове рішення складено, що вважається днем його проголошення, 28 квітня 2020 року.

Суддя І. П. Рудаков