Справа № 520/3489/2020
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 квітня 2020 р. № 520/3489/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кухар М.Д.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04 лютого 2020 року в розмірі не нижчому від розміру прожиткового мінімуму пенсію за вислугу років як робітнику локомотивних бригад, який безпосередньо здійснював організацію перевезень та забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті за Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення", із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років згідно п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992р. № 25, періоду роботи на станції Ізюм Південної залізниці на посаді головного кондуктора вантажних поїздів 5 розряду з 11.11.1992 року по 30.06.2001 року.

- визнати протиправним та скасувати Рішення № 384 від 30.01.2020р. відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років та зарахуванні стажу до пільгового.

- витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, стягнути з відповідача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 відкрито спрощене провадження.

Запропоновано відповідачу подати до суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали відзив на позов та докази на обґрунтування відзиву, а також докази направлення відзиву позивачу.

Відповідач надав до суду відзив згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням № 384 від 30.01.2020 року відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком за вислугу років згідно пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи 12 років 6 місяців, який дає право на пенсію за вислугу років.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року N583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» передбачені, зокрема: кондуктори вантажних поїздів, складачі поїздів.

Згідно до п. 2 розділу ХV Заключних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, здійснюється відповідно з раніше діючим законодавством.

Підпунктом "а" статі 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено призначення пенсії за вислугу років робітникам локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені, зокрема чоловікам після досягнення 55 років і при загальному стажі не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п. 3 Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 18 листопада 1992 року «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років» встановлено, що відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.

Судом встановлено, що 24 червня 1991 року згідно наказу № 22 від 24.06.1991 року позивача прийнято на роботу на станцію Ізюм Південної залізниці на посаду кондуктора вантажних поїздів з маневрової роботи 4 розряду.

З 11 листопада 1992 року позивача переведено головним кондуктором вантажних поїздів з маневрової роботи 5 розряду станції Ізюм (наказ № 38 від 19.11.1992 року).

Згідно змін штатного розкладу змінено назву посади на головний кондуктор вантажних поїздів 5 розряду (наказ № 39 від 10.12.1996 року).

З 01 липня 2001 року позивача переведено складачем поїздів 5 розряду станції Ізюм (наказ № 69 від 06.07.2001 року).

З 28 вересня 2009 року в зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивача переведено прийомоздавальником вантажу та багажу станції Шебелинка (наказ № 379/ОС від 28.09.2009 року).

Та 10 лютого 2020 року позивача звільнено з займаної посади згідно з наказом № 77/0С від 10.02.2020 року.

При цьому, в оскаржуваному рішенні вказано наступне: «Відповідно до записів в трудовій книжці та довідки, уточнюючої особливий характер роботи та умови праці № ДН-2-02-461 від 01.10.2019 року у період з 24.06.1991 по 10.11.1992 ОСОБА_1 працював на посаді кондуктора вантажних поїздів з маневрової роботи, а у період з 11.11.1992 по 30.06.2001 на посаді головного кондуктора».

Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №583, посада головного кондуктора вантажних поїздів не передбачена. Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до п. "а" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу.».

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книга. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбаченого, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом з довідки № ДН-2-02-461 від 01.10.2019 року встановлено, що у період з 24.06.1991 по 10.11.1992 ОСОБА_1 працював на посаді кондуктора вантажних поїздів з маневрової роботи станції Ізюм Південної залізниці, а у період з 11.11.1992 по 31.06.2001 на посаді головного кондуктора вантажних поїздів 5 розряду станції Ізюм Південної залізниці(а.с.18).

Враховуючи викладене, позивачем доведено безпідставність відмови йому у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно п. а ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тоді як суб`єктом владних повноважень не наведено, в силу вимог ст. 77 КАС України, підстав в обґрунтування правової позиції, з огляду на вказане суд прийшов до висновку про скасування рішення № 384 від 30.01.2020.

Щодо частини позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії, суд зазначає наступне.

Статтею 245 КАС України встановлені повноваження суду при вирішенні справи.

Обрана судом форма захисту порушених прав у цьому випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. Втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за клопотаннями заявників замість суб`єкта владних повноважень. Аналогічна позиція випливає зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 24.03.2016 у справі № 826/17109/13-а.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за цих обставин. У цьому ж випадку зобов`язання відповідача надати дозвіл є виправданим, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права позивача.

Тобто дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Слід зазначити, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанта поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судами зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження такого суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вказане вище, з метою захисту порушених прав позивача слід зобов`язати пенсійний фонд призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04 лютого 2020 року пенсію за вислугу років як робітнику локомотивних бригад, який безпосередньо здійснював організацію перевезень та забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті за Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення", із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років згідно п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992р. № 25, періоду роботи на станції Ізюм Південної залізниці на посаді головного кондуктора вантажних поїздів 5 розряду з 11.11.1992 року по 30.06.2001 року.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (категорія справи 826/4418/14), вказано, що "спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення".

При цьому частина вимог про призначення позивачу пенсії в розмірі не нижчому від розміру прожиткового мінімуму, задоволенню не підлягає, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем по справі буде призначена пенсія у нижчому розмірі від розміру прожиткового мінімуму. Також вказані вимоги заявлені наперед та стосуються правовідносин які ще не склались.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 263 КАС України, справа повинна бути розглянута до 17.04.2020 року.

За змістом ч. 3 ст. 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

З огляду на те, що відзив від відповідача надійшов 27.04.2020, з урахуванням п. 3 прикінцевих положень КАС України, рішення прийнято 27.04.2020.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 241 - 247, 255, 257, 263, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 384 від 30.01.2020р. відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за вислугу років згідно пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04 лютого 2020 року пенсію за вислугу років як робітнику локомотивних бригад, який безпосередньо здійснював організацію перевезень та забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті за Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення", із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років згідно п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992р. № 25, періоду роботи на станції Ізюм Південної залізниці на посаді головного кондуктора вантажних поїздів 5 розряду з 11.11.1992 року по 30.06.2001 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань сплачену суму судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 27 квітня 2020 року.

Суддя Кухар М.Д.