Справа № 440/2136/20
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

28 квітня 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/2136/20

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Сич С.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у якій просить:

- зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 листопада 2019 року по дату ухвалення рішення судом, за видом економічної діяльності боржника;

- зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.12.2016 по 10.02.2017 за видом економічної діяльності боржника;

- стягнути в солідарному порядку з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану протиправним рішенням, виданим у формі наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №715 о/с від 20.11.2019, та іншими систематично прийнятими протиправними рішеннями, які було видано також у формі наказів Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №625 о/с від 06.11.2015, наказ №687 о/с від 25.01.2017, наказ №704 о/с від 23.07.2018, які було скасовано в цьому ж суді у справах: 816/322/16 постановою від 08.11.2016 року, 816/399/17 постановою від 16.08.2017 року, 1640/3198/18 постановою від 28.11.2018, в сумі 4000000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами частини 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 листопада 2019 року по дату ухвалення рішення судом, за видом економічної діяльності боржника.

З матеріалів позовної заяви встановлено, що Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області винесено наказ від 20.11.2019 №715 о/с, яким звільнено за п.1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників) ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Кременчуцького міського відділу УМВС України в Полтавській області, 20 листопада 2019 року.

Підставою звернення до суду з позовом у даній справі позивач зазначає порушення своїх прав наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 20.11.2019 №715 о/с, яким позивача звільнено з 20.11.2019. ОСОБА_1 вважає, що вказаний наказ підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на посаді, у зв`язку з чим і просить зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 листопада 2019 року по дату ухвалення рішення судом, за видом економічної діяльності боржника.

Судом встановлено, що у провадженні Полтавського окружного адміністративного суду є справа №440/147/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області, прохальна частина якого містить наступні вимоги:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України від 20 листопада 2019 року № 715 о/с в частині звільнення з посади ОСОБА_1 , лейтенанта міліції Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області за п.1 ст. 40 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області з 21 листопада 2019 року;

- зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області заборгованість з грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 20 листопада 2019 року по дату ухвалення рішення судом у розмірі відповідно до середньомісячної заробітної плати по Полтавській області /з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.01.2020/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року (суддя Ясиновський І.Г.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/147/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до приписів частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, вимога ОСОБА_1 про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20 листопада 2019 року по дату ухвалення рішення судом заявлена та розглядається в іншій адміністративній справі №440/147/20 разом із вимогою про визнання протиправним та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України від 20 листопада 2019 року № 715 о/с та поновлення на посаді.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області в частині вимог про зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 листопада 2019 року по дату ухвалення рішення судом, за видом економічної діяльності боржника.

У позовній заяві ОСОБА_1 також заявляє вимогу зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.12.2016 по 10.02.2017 за видом економічної діяльності боржника.

Разом з тим, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року у справі №816/399/17, яка залишена без змін ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Кременчуцького міського відділу Управління МВС України в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа: Головне управління казначейської служби України у Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення коштів, поновлення на роботі задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 687 о/с від 25.01.2017 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України відповідно до пункту 64 "г" (через скорочення штатів) з 08.11.2015 у запас Збройних Сил. Поновлено ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області з 09.11.2015. Стягнуто з Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 09.11.2016 по 16.08.2017 у розмірі 18716,16 грн (вісімнадцять тисяч сімсот шістнадцять гривень шістнадцять копійок) з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Таким чином, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року у справі №816/399/17, яке набрало законної сили, стягнуто з Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 09.11.2016 по 16.08.2017 у розмірі 18716,16 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот шістнадцять гривень шістнадцять копійок) з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів, тобто стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, зокрема, і за період з 30.12.2016 по 10.02.2017.

Отже, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є така, що набрала законної сили, постанова суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Суд зазначає, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, урегульовано розділом ІV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" Кодексу адміністративного судочинства України, яким не передбачено можливості вирішення в порядку позовного провадження вимог особи-позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

Так, згідно з приписами частини 1 та 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина 8 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Суд зауважує, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18).

Таким чином, у разі незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльність відповідача-суб`єкта владних повноважень позивач не позбавлений права звернутися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення).

Спір у даній справі в частині позовних вимог є тотожним спору у справі №816/399/17, що розглянув Полтавський окружний адміністративний суд (постанова від 16.08.2017), оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.12.2016 по 10.02.2017 за видом економічної діяльності боржника.

Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення в солідарному порядку з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої протиправним рішенням, виданим у формі наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №715 о/с від 20.11.2019, та іншими систематично прийнятими протиправними рішеннями, які було видано також у формі наказів Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №625 о/с від 06.11.2015, наказ №687 о/с від 25.01.2017, наказ №704 о/с від 23.07.2018, які було скасовано в цьому ж суді у справах: 816/322/16 постановою від 08.11.2016 року, 816/399/17 постановою від 16.08.2017 року, 1640/3198/18 постановою від 28.11.2018, в сумі 4000000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; (пункти 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін "суб`єкт владних повноважень" означає: орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з приписами пунктів 1, 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з пунктом 9 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частиною 5 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути в солідарному порядку з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану протиправним рішенням, виданим у формі наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №715 о/с від 20.11.2019, та іншими систематично прийнятими протиправними рішеннями, які було видано також у формі наказів Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №625 о/с від 06.11.2015, наказ №687 о/с від 25.01.2017, наказ №704 о/с від 23.07.2018, які було скасовано в цьому ж суді у справах: 816/322/16 постановою від 08.11.2016 року, 816/399/17 постановою від 16.08.2017 року, 1640/3198/18 постановою від 28.11.2018, в сумі 4000000 грн.

Разом з цим, накази Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №715 о/с від 20.11.2019, №625 о/с від 06.11.2015, №687 о/с від 25.01.2017, №704 о/с від 23.07.2018, якими за твердженням позивача йому заподіяно моральну шкоду, не є предметом оскарження у даній справі, отже, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної, протиправними, за твердженням позивача, рішеннями суб`єкта владних повноважень заявлені не в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правий спір, а тому вимога про стягнення в солідарному порядку з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану протиправним рішенням, виданим у формі наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №715 о/с від 20.11.2019, та іншими систематично прийнятими протиправними рішеннями, які було видано також у формі наказів Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №625 о/с від 06.11.2015, наказ №687 о/с від 25.01.2017, наказ №704 о/с від 23.07.2018, які було скасовано в цьому ж суді у справах: 816/322/16 постановою від 08.11.2016 року, 816/399/17 постановою від 16.08.2017 року, 1640/3198/18 постановою від 28.11.2018, в сумі 4000000 грн., - підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області в частині позовних вимог про стягнення в солідарному порядку з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої протиправним рішенням, виданим у формі наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №715 о/с від 20.11.2019, та іншими систематично прийнятими протиправними рішеннями, які було видано також у формі наказів Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №625 о/с від 06.11.2015, наказ №687 о/с від 25.01.2017, наказ №704 о/с від 23.07.2018, які було скасовано в цьому ж суді у справах: 816/322/16 постановою від 08.11.2016 року, 816/399/17 постановою від 16.08.2017 року, 1640/3198/18 постановою від 28.11.2018, в сумі 4000000 грн.

Суд роз`яснює, що зазначена вище вимога підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 19, 21, 170, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич