Справа № 813/7563/14
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/7563/14
РІШЕННЯ СУДУ

15 квітня 2020 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гулика А. Г.,

судді Качур Р. П.,

судді Сидор Н. Т.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушика Й.-Д. М.,

представника позивача Сірого А.В.,

представника прокуратури Львівської області Цинайко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку загального позовного провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, прокуратури Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Генерального прокурора України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, -

в с т а н о в и в :

у провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, прокуратури Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Генерального прокурора України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 24.02.2020 позов задовольнив повністю, а саме: визнав протиправним та скасував наказ Генерального прокурора України №1460-к від 23.10.2014 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Львівської області; поновив ОСОБА_1 на посаді прокурора Львівської області з 24.10.2014.

28.02.2020 представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення з прокуратури Львівської області на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу.

15.04.2020 представник прокуратури Львівської області подала пояснення, в яких проти ухвалення додаткового судового рішення заперечила. Заперечення обґрунтовані тим, що ухвалою від 30.12.2014 за заявою позивача закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім цього, у протоколі судового засідання від 24.02.2020 зазначено, що суд на місці ухвалив прийняти до провадження заяву позивача від 10.12.2019 без врахування позовної вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник позивача заяву підтримав. Просив суд ухвалити додаткове рішення суду.

В судовому засіданні представник прокуратури Львівської області просила відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суду, у зв`язку з її безпідставністю.

В судове засідання Офіс Генерального прокурора явку представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без участі його представника до суду не надходило.

В судове засідання третя особа не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без її участі до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви і вирішення її по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як встановив суд, представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення у зв`язку з тим, що питання про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу при ухваленні рішення суду від 24.02.2020 не вирішено.

Надаючи оцінку аргументам представника прокуратури Львівської області щодо відсутності підстав для ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає наступне.

Ухвалою від 30.12.2014 суд прийняв відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Генеральний прокурор України про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою від 10.01.2020, занесеною до протоколу судового засідання, суд прийняв до провадження позовну заяву в редакції від 10.12.2019, у якій позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України Яреми В. Г. №1460-к від 23.10.2014 про звільнення позивача з посади прокурора Львівської області;

- поновити позивача на посаді прокурора Львівської області;

- стягнути з прокуратури Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток, за відповідною посадою, за час вимушеного прогулу, починаючи з 24.10.2014 і до моменту фактичного поновлення на публічній службі;

- зобов`язати Генеральну прокуратуру України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей щодо застосування до нього заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Ухвалою від 10.01.2020, занесеною до протоколу судового засідання, суд залучив до участі у справі співвідповідача - прокуратуру Львівської області.

Тобто, суд прийняв до провадження позовну вимогу про стягнення з прокуратури Львівської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, викладена у редакції позовної заяви від 10.12.2019, заявлена до іншого відповідача, а тому посилання представника прокуратури Львівської області на частину другу статті 239 КАС України є безпідставним.

Крім цього, суд зауважує, що 04.02.2020 до суду надійшов лист представника прокуратури Львівської області від 03.02.2020 № 05/2-81вих.20, в якому зазначено, що позовна вимога до прокуратури Львівської області, як до відповідача, полягає у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з моменту звільнення до фактичного поновлення на публічній службі. Довідку про середній заробіток позивач може отримати у прокуратурі Львівської області за заявою або на вимогу суду. Також представник просила розглядати справу без участі прокуратури Львівської області.

Тобто, прокуратура Львівської області не мала жодних заперечень щодо розгляду позовної вимоги про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою від 24.02.2020, занесеною до протоколу судового засідання, суд повторно прийняв до провадження заяву позивача від 10.12.2019 без врахування вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Разом з тим, вказана вимога залишилась у провадженні суду у відповідності до ухвали від 10.01.2020.

Суд також звертає увагу на те, що згідно з частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, згідно з частиною першою статті 252 КАС України щодо однієї із позовних вимог суд не ухвалив рішення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення суду в частині позовних вимог про стягнення з прокуратури Львівської області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 8 розділу 4 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з частиною другою пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Для обчислення суми заробітку, що підлягає виплаті працівникові за час вимушеного прогулу, за основу беруться робочі дні.

Суд зазначає, що період з 24.10.2014 по 24.02.2020 є періодом вимушеного прогулу, за який прокуратура Львівської області повинна виплатити позивачу середній заробіток, та який в сумі (у 2014 році - 49, у 2015 році - 250, у 2016 році - 251, у 2017 році - 248, у 2018 році - 250, у 2019 році - 249, у 2020 році - 37) становить 1334 робочих дні.

Суд встановив, що згідно з довідкою прокуратури Львівської області від 30.10.2014 №18/1093 заробітна плата позивача за два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення (за серпень 2014 року - 16047,63 грн та за вересень 2014 року - 18270,00 грн) становила 34317,63 грн без врахування податків і зборів, відповідно середньоденний заробіток (34317,63 грн / 41 робочий день) становить 837,02 грн без урахування обов`язкових платежів та податків.

При цьому, суд вказує на те, що згідно з пунктом 10 Порядку № 100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу необхідно обчислювати із врахуванням підвищених тарифних ставок і посадових окладів шляхом коригування на коефіцієнт їх підвищення.

Суд встановив, що посадовий оклад позивача з 01.11.2014 становив - 3333,00 грн, та в подальшому збільшувався та становив (згідно з довідкою прокуратури Львівської області від 25.11.2019 №18/963вих-19): з 01.12.2015 - 4166,00 грн, з 06.09.2017 - 9370,00 грн.

Отже, середньоденний заробіток складає:

- з 24.10.2014 по 30.11.2015 - 837,02 грн (встановлено вище),

- з 01.12.2015 по 05.09.2017 - 1046,28 грн (4166,00 грн / 3333,00 грн = коефіцієнт 1,25; 837,02 грн * 1,25 = 1046,28 грн),

- з 06.09.2017 по 24.02.2020 - 2354,13 грн (9370,00 грн / 4166,00 грн = коефіцієнт 2,25; 1046,28 грн * 2,25 = 2354,13 грн).

Відтак, середній заробіток позивача за період:

- з 24.10.2014 по 30.11.2015 складає 231017,52 грн (837,02 грн * 276 робочих дні),

- з 01.12.2015 по 05.09.2017 складає 461409,48грн (1046,28 грн * 441 робочий день),

- з 06.09.2017 по 24.02.2020 складає 1452498,21 грн (2354,13 грн * 617 робочих дні).

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 2144925,21 грн (231017,52 грн + 461409,48 грн + 1452498,21 грн) без урахування обов`язкових платежів та податків.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на вказане, рішення суду в частині стягнення на користь позивача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в розмірі 17158,82 грн (16047,63 грн + 18270,00 грн / 2) без урахування обов`язкових платежів та податків необхідно допустити до негайного виконання.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 134, 143, 242, 243, 244, 245, 252 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити повністю.

Стягнути з прокуратури Львівської області , місцезнаходження: 79000, м. Львів, проспект Шевченка, 17-19 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з 24.10.2014 по 24.02.2020 в розмірі 2144925 (два мільйони сто сорок чотири тисячі дев`ятсот двадцять п`ять)грн 21 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за один місяць в розмірі 17158 (сімнадцять тисяч сто п`ятдесят вісім)грн 82 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства допустити до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне додаткове рішення суду складене 27 квітня 2020 року.

Головуючий суддя А. Г. Гулик

Суддя Р.П. Качур

Суддя Н.Т. Сидор