Справа № 520/2649/2020
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 р. № 520/2649/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради (61124, м. Харків, вул. Вишнева, 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, в якому просить суд :

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, які полягають у відмові в призначенні ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ), щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за його заявою від 15 листопада 2019 року;

- скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради № 614553 від 22 листопада 2019 року про не призначення щомісячної адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в зв`язку з тим, що члени сім`ї мають у власності житлове приміщення ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради винести нове рішення, яким призначити ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ), щомісячну адресну допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за його заявою від 15 листопада 2019 року у розмірі, що встановлений чинним законодавством - 1000 гривень щомісяця.

В обґрунтування позову зазначив, що є внутрішньо переміщеною особою та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 має право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Але відповідачем рішенням від 22 листопада 2019 року № 614553 протиправно відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги. Вказану відмову позивач вважає незаконною, в зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, у якому не погодився з позовними вимогами, оскільки рішенням від 22 листопада 2019 року № 614553 року позивачу відмовлено в призначенні адресної допомоги, згідно п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, у зв`язку з тим, що у члена його сім`ї, а саме, у його матері у володінні є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач вказав, що діяв в порядку, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією України, Законами України, з огляду на просив відмови в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», є внутрішньо перемішеною особою, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради.

Відповідно до довідки внутрішньо перемішеною особою № 6328-13600 від 10.11.2017 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 2/3535-К від 21.01.2020 року, позивач є курсантом 4-го курсу Харківського національного університету внутрішніх справ, зарахований на навчання з 15.08.2016 року.

На звернення за призначенням адресної допомоги на наступний шестимісячний період від 15 листопада 2019 року, позивач отримав рішення від 22 листопада 2019 року № 614553 про не призначення щомісячної адресної допомоги. Підставою відмови зазначено п.6 Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014 року, відповідно до якої, грошова допомога не призначається, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог та враховуючи зазначені обставини, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1706) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ч. 2, ч.3 ст. 7 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 2 постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505) визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Суд зазначає, що пунктом 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 (далі - Порядок №509) визначено, що документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є довідка; вказаний документ діє безстроково, крім випадків, передбачених ст..12 Закону № 1706.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505, грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, та інших осіб, які досягли пенсійного віку (крім осіб з інвалідністю), дітей, осіб, які досягли 18-річного віку та продовжують навчання за денною формою в закладах освіти, що забезпечують здобуття повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної) або вищої освіти, до закінчення таких закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї).

Згідно п.6 постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505 визначено: грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Відповідач вмотивував оскаржуване рішення саме тим, що у матері позивача, є у володінні житлове приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто з рішення відповідача випливає, що його матір є членом його сім`ї.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Поняття «член сім`ї» законодавчо окремо не визначено для цілей застосування Порядку № 505.

Згідно з п.1 ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Отже, член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок з сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 є повнолітньою особою, відповідно до довідки № 6328-13600 від 10.11.2017 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачем не надано доказів того що його мати - ОСОБА_2 за вказаною адресою проживає разом із сином, що вони ведуть спільний побут або ОСОБА_2 перебуває на утриманні матері.

З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що спірне рішення не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема: обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) - (не містить посилань на конкретні обставини, що зумовили віднесення до членів сім`ї позивача його матері); безсторонності (неупередженості); розсудливості; пропорційності.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідач необґрунтовано відмовив позивачеві у призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за його заявою.

Проте, суд звертає увагу позивача, що дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, у процесі прийняття спірного рішення втілюються саме у прийнятому рішенні, тому належним способом захисту прав позивача є саме скасування рішення відповідача №614553 від 22.11.2019 року.

З огляду на зазначене, в задоволенні позовної вимоги про визнання дій відповідача, які полягають у відмові в призначенні позивачу, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за його заявою від 15.11.2019 року - належить відмовити.

Крім того, суд вважає, що позовна вимога про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, яка є похідною від вимог про скасування рішення, також підлягає задоволенню шляхом зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Слобідського району Харківської міської ради призначити ОСОБА_1 , щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за його заявою від 15.11.2019 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити вказану допомогу в розмірі 1000 грн. щомісяця, суд вважає вказані вимоги передчасними, зверненими на майбутнє, отже такою, що задоволенню не підлягає, оскільки предметом даного позову є відмова в призначенні виплати, спір про її розмір, станом на час розгляду справи, відсутній.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладено, керуючись ст. ст. 257, 258, 262, 246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради (61124, м. Харків, вул. Вишнева, 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради № 614553 від 22.11.2019 року про не призначення щомісячної адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради призначити ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ), щомісячну адресну допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за його заявою від 15.11.2019 року.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.