Справа № 560/2952/19
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 квітня 2020 року

Київ

справа №560/2952/19

адміністративне провадження №К/9901/11386/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року у справі №560/2952/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила визнати протиправною відмову відповідача у внесенні змін до наказу від 30 серпня 2018 року№39 о/с, викладена у листі відповідача від 30 серпня 2019 року №5061 та зобов`язати відповідача повторно переглянути підстави звільнення з урахуванням висновків медичної військово-лікарської комісії та рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року по справі №560/1890/19.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» у внесенні змін до наказу від 30 серпня 2018 року №39 о/с стосовно зміни підстави звільнення ОСОБА_1 , викладену в листі від 30 серпня 2019 №5061.

Зобов`язано Державну установу «Хмельницький слідчий ізолятор» повторно переглянути підставу звільнення ОСОБА_1 , зазначену у наказі про її звільнення від 30 серпня 2018 року №39 о/с, з урахуванням висновків медичної військово-лікарської комісії та встановлених судовими рішеннями обставин.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не було надано оцінки висновкам військово-медичної лікарської комісії, зокрема, щодо причинного зв`язку захворювання позивача та отриманого розладу здоров`я з отриманою травмою. Переглядаючи підстави звільнення позивача, відповідач не врахував усіх суттєвих обставин, у тому числі висновки медичної військово-лікарської комісії та вимоги пункту 13 розділу VI Положення про діяльність медичної (військово - лікарської) комісії МВС.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року скасовано та прийнято постанову, якою у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Таке рішення суду апеляційної інстанції обґрунтоване тим, що після звільнення позивача зі служби, встановлення факту непридатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, жодним чином не впливає на формулювання підстав для звільнення. Крім того, позивач погоджується зі своїм звільненням, однак просить лише змінити підстави звільнення, що не можливо зробити після прийняття наказу про звільнення зі служби.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Предметом розгляду цієї справи є визнання протиправною відмови Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» у внесенні змін до наказу від 30 серпня 2018 року№39 о/с про звільнення зі служби ОСОБА_1 , в частині зазначення підстави її звільнення з урахуванням висновків медичної військово-лікарської комісії.

Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що підполковник ОСОБА_1 проходила службу в Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» на посаді старшого інспектора з організації комунально-побутового та інтендантського забезпечення.

Наведені обставини свідчать, що спірні правовідносини у цій справі склалися з приводу проходження позивачкою публічної служби.

Водночас ОСОБА_1 не є особою, яка займає відповідальне або особливо відповідальне становище у розумінні Закону України «Про запобігання корупції».

За таких обставин та правового врегулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що зазначена справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і має виняткове значення для учасника справи.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованими з огляду на таке.

У касаційній скарзі, скаржник не висвітлює які з питань права в цій справі мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики та який зв`язок відповідних питань із конкретними висновками, викладеними в судових рішеннях Верховного Суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції при розгляді цієї справи врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №817/1670/17 з подібними правовідносинами, а скаржник в касаційній скарзі не наводить обґрунтувань необхідності відступлення від такого висновку.

Покликання у касаційній скарзі на те, що справа має виняткове значення з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії суспільно чи винятково значимих.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Водночас, правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (ухвала Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі «Азюковська проти України»). Тому відмова Верховного Суду у розгляді касаційної скарги ХНУВС у цій справі на підставі критерію малозначності справи не становить порушення права відповідача на доступ до суду за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню. За таких умов і обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, прийняті у справі незначної складності, розглянуту за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 3, 12, 328, 333 КАС України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року у справі №560/2952/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

А.Г. Загороднюк

О.В. Калашнікова ,

Судді Верховного Суду