Справа № 420/1409/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1409/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11 грудня 2019 року №Ф-119548-55,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 20 лютого 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11 грудня 2019 року №Ф-119548-55.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець 13.10.2009 року та відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію припинено 13.12.2018 року.

Позивач вважає, що оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем порушено строки обчислення боргу по сплаті єдиного внеску, який мав бути зроблений в кінці календарного місяця, у разі існування недоїмки зі сплати єдиного внеску, оскаржувана вимога на адресу позивача тривалий час не надсилалась, а заборгованість росла, також вимога про сплату боргу (недоїмки) надіслана без вручення акту перевірки, що позбавило позивача права на заперечення, що свідчить про порушення податковим органом процедури прийняття податкової вимоги про сплату боргу, а тому така вимога підлягає скасуванню.

Ухвалою від 18 березня 2020 року після усунення позивачем недоліків, що зумовили залишення позову без руху, цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України в адміністративній справі.

До суду 06 квітня 2020 року (вхід. №14827/20) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що оскаржувана вимога про сплату боргу є правомірною та не підлягає скасуванню.

Так, відповідач зазначив, що погашення грошових зобов`язань та податкового боргу у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі, припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у порядку, визначеному Податковим кодексом України та після припинення підприємницької діяльності фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, у встановлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Також, відповідач зазначив, що відповідно до фактичних обставин позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів як фізична особа-підприємець та згідно з даних інформаційної системи органу доходів та зборів платника податків, загальна сума заборгованості позивача станом на 30.11.2019 року становила 5968,68 грн., яка виникла внаслідок несплати сум штрафної санкції та пені згідно з рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.02.2019 року № ГУ ДФС в Одеській області, та на підставі цих даних сформовано оскаржувану вимогу про сплату боргу відповідно до чинного законодавства.

Позивач не надав відповідь на відзив.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, та заперечення відповідача, суд встановив таке.

ОСОБА_2 була зареєстрована фізичною особою-підприємцем Подільською районною державною адміністрацією Одеської області 13.10.2009 року, номер запису до ЄДР: 2 011430, та 13.12.2018 року внесений запис 4011430 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, що підтверджено детальною інформацією про фізичну особу.

Суд встановив, що позивач знаходився на обліку в Подільській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Одеській області як платник податків з 19.10.2009 року за №553 до 13.12.2018 року та як платник єдиного внеску з 13.10.2009 року за №6317/15043 до 13.12.2018 року (дати припинення підприємницької діяльності).

Матеріалами справи підтверджено, що 11 грудня 2019 року ГУ ДПС в Одеській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-119548-55, відповідно до якої ГУДПС в Одеській області вимагає ОСОБА_1 сплатити (недоїмку, штрафи, пеню) зі сплати єдиного внеску у розмірі 5968,68 грн., із них 3128, 64 грн. (штраф), 2840, 04 грн. (пеня).

Позивачем подано скаргу на цю вимогу до Державної податкової служби України та рішенням про результати розгляду скарги від 31.01.2020 року вих. №4018/6/-06 ДПС України скаргу позивача залишено без задоволення, а вимогу - без змін.

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Закон України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VІ) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску, є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 вказаного Закону, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону №2464-VI, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 11 ст.9 Закону №2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 25 Закону №2464-VI, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Суд встановив, що 11 грудня 2019 року відповідачем була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-119548-55 щодо заборгованості зі сплати позивачем єдиного внеску в сумі 5968,68 грн., яка складається із сум: 0 грн. (недоїмка), 3128, 64 грн. (штраф), 2840, 04 грн. (пеня).

Підставою для формування оскаржуваної вимоги були відомості щодо заборгованості зі сплати єдиного внеску, відображені в облікових даних платника, а саме, як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву ця недоїмка виникла внаслідок несплати сум штрафної санкції та пені згідно з рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.02.2019 року № ГУ ДФС в Одеській області.

Позивач вважає, що оскаржувана вимога підлягає скасуванню, оскільки відповідачем порушено строки обчислення боргу по сплаті єдиного внеску, який мав бути зроблений в кінці календарного місяця, у разі існування недоїмки зі сплати єдиного внеску, оскаржувана вимога на адресу позивача тривалий час не надсилалась, а заборгованість росла, також вимога про сплату боргу (недоїмки) надіслана без вручення акту перевірки, що позбавило позивача права на заперечення, що свідчить про порушення податковим органом процедури прийняття податкової вимоги про сплату боргу.

Оцінивши докази у справі кожний окремо та у їх сукупності, та проаналізувавши вище приведені норми матеріального права, суд відхиляє наведені доводи позивача, з таких підстав.

Так, суд встановив, що борг складається із суми штрафних санкцій та пені внаслідок несплати сум штрафної санкції та пені згідно з рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.02.2019 року № ГУ ДФС в Одеській області.

Приписи ч. 11 ст.9 Закону №2464-VI передбачають повноваження податкового органу щодо застосування до платника фінансових санкцій у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску.

Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону №2464-VI, податкові органи мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Як вже зазначалось, згідно з ч. 2, 3 ст. 25 Закону №2464-VI, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Інструкція №449).

Відповідно до п. 3 розділу VI Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Відповідно до п.1 розділу УІІ Інструкції №449, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у відповідних розмірах, наведених у п. 2 розділу УІІ Інструкції №449.

Так, відповідно до пп. 2 п. 2 розділу УІІ Інструкції №449, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди. Для платників, зазначених у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції,- календарний квартал.

Таким чином, Інструкцією №449 чітко передбачено, у яких випадках рішення про застосування фінансової санкції приймаються на підставі акту, а у яких випадках на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Як вже було зазначено, суд встановив, що борг складається із суми штрафних санкцій та пені внаслідок несплати сум штрафної санкції та пені згідно з рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.02.2019 року № ГУ ДФС в Одеській області.

Отже, виходячи із положень пп. 2 п. 2 розділу УІІ Інструкції №449, розрахунок цієї фінансової санкції має здійснюватися на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів та це є підставою для формування вимоги про сплати боргу, відповідно до п. 3 розділу VI Інструкції №449.

Також відхиляються доводи позивача щодо несвоєчасного формування та направлення вимоги про сплати боргу, оскільки як зазначено вище, відповідно до пп. 2 п. 2 розділу УІІ Інструкції №449, зазначених у підпунктах 3 (фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування пункту 1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний квартал.

Враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини та викладені висновки із застосуванням приведених вище норм матеріального права, суд доходить висновку, що доводи позивача є безпідставними.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, датою проведення державної реєстрації припинення та датою зняття позивача з обліку платника податків є 13.12.2018 року.

Відповідно до пп.пп.1 п. 11.18 Розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2001 року №1588, зняття з обліку самозайнятих фізичних осіб як платників податків у контролюючих органах здійснюється у такому порядку: підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Дані про зняття з обліку платника податків фіксуються в журналі за формою № 6-ОПП. Номер зняття з обліку відповідає номеру відповідного запису в журналі за формою № 6-ОПП.

Дані про зняття з обліку фізичної особи - підприємця передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до Єдиного державного реєстру із зазначенням: дати та номера запису про зняття з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків знято з обліку.

Відповідно до п.п. 5-6 зазначеного пункту, врегулювання питань погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) здійснюється у порядку, визначеному Податковим кодексом України; після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Відповідно до п.п.1 п. 13 Розділу IV Інструкції №449, обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3, 4 та 6 пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції, у разі зняття їх з обліку в органах доходів і зборів:

1) для платників, зазначених у підпункті 3 пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції, останнім періодом, за який необхідно обчислити та сплатити єдиний внесок, буде період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення.

Єдиний внесок сплачується протягом 10 календарних днів після граничного строку подання звіту із зазначенням типу форми «ліквідаційна».

При цьому зазначені платники користуються правами, виконують обов`язки та несуть відповідальність, передбачені для платника єдиного внеску в частині діяльності, яка здійснювалася ними як платниками єдиного внеску.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, виходячи із доводів, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову довів, з посиланням на відповідні докази правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги не належать задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами ст. 139 КАС України, судовий збір не повертається позивачу, та за відсутності понесених судових витрат відповідача, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11 грудня 2019 року №Ф-119548-55, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.