Справа № 596/274/20
Суддя: Лисюк І. О.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 596/274/20
Провадження № 2-а/596/11/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2020 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Лисюк І.О.

за участю секретаря судового засідання Федорів О.П.,

представника позивача адвоката Книша Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №2 Гусятинського ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області рядового поліції Логвин Назара Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Гусятинське ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до поліцейського СРПП №2 Гусятинського ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області рядового поліції Логвин Назара Миколайовича та просить скасувати постанову серії ГАА №401495 від 06.11.2019 року винесену, поліцейським Гусятинського ВП Підволочиського ВП ГУНП Тернопільської області ОСОБА_2 Миколайовичем про накладення на нього штрафу у розмірі 51 грн..

В обґрунтування позову посилається на те, що 06.11.2019 року поліцейським СРПП №2 Гусятинського ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області рядовим поліції Логвин Назаром Миколайовичем його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за те, що він 06.11.2019 року о 27 хвилин, перебуваючи в с.Коцюбинці Гусятинського району Тернопільської області здійснив завідомо неправдивий виклик поліції та було накладено штраф в розмірі 51 грн. вважає, що обставини викладені в постанові про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, доказів вчинення ним правопорушення інспектором не пред`явлено. При цьому жодних документів у його присутності не складалися, йому не роз`яснювали. 07.02.2020 року копію постанови він отримав у відділі ДВС.

Тому просить скасувати постанову серії ГАА №401495 від 06.11.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП винесену поліцейським СРПП №2 Гусятинського ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області рядового поліції Логвин Назаром Миколайовичем. Поновити строки звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У визначений в ухвалі від 18 лютого 2020 року строк від відповідача відзив не надійшов, також не надходили пояснення від представника третьої особи.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Книш Р.В. підтримав позовні вимоги. Вважає такі дії поліцейських незаконними та такими, що грубо порушують вимоги діючого законодавства: Конституцію України, Закон "Про поліцію" та Кодекс України про адміністративні правопорушення, в результаті чого було незаконно винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності без участі ОСОБА_1 . Також в постанові невірно зазначено дату повідомлення позивачем органів поліції, оскільки він телефонував в поліцію 5 листопада 2019 року близько 19 год. 30 хв., а не 6 листопада 2019 року о 00 год.27 хв. Копію постанови в порушення норм КУпАП не вручено та не надіслано позивачу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання сповіщені належним чином.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача адвоката Книша Р.В., дослідивши письмові докази, подані учасниками справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 06.11.2019 року поліцейським СРПП №2 Гусятинського ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області рядовим поліції Логвин Назаром Миколайовичем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА№401495 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 грн., за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягає в тому, що ОСОБА_1 06.11.2019 року о 27 хвилин, перебуваючи в с.Коцюбинці Гусятинського району Тернопільської області здійснив завідомо неправдивий виклик поліції.

Як слідує із змісту постанови, остання не містить інформації щодо вручення ОСОБА_1 копії постанови, а також щодо надіслання йому копії оскаржуваного рішення.(а.с.4)

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст.183 КУпАП.

Відповідно до ст. 183 КУпАП, відповідальність за дане правопорушення встановлена за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 183 КУпАП, а саме - завідомо неправдивий виклик поліції.

Так, зокрема, суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

В адміністративному позові позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що діяв правомірно.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В обґрунтування позовної заяви, зазначено, що позивач вказаного правопорушення не здійснював, оскільки 05.11.2019 року бачив особу, яка розшукується органами поліції, у зв`язку із чим позивач зателефонував на спецлінію поліції 102 та повідомив про це.

Аналогічні письмові пояснення відібрано працівником поліції 05.11.2019 року в ОСОБА_1 та копія яких долучена стороною відповідача до справи. З цих письмових пояснень слідує, що «05.11.2019 року біля 16 год. позивач знаходився на території свого домогосподарства та побачив невідомого йому чоловіка у сірому одязі з рюкзаком, віком біля 50 років, який їхав на велосипеді. Пару місяців назад він бачив оголошення про розшук особи. З метою інформування поліції він зателефонував в поліцію». (а.с.19).

Водночас ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Натомість відповідач не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, доказів на спростування тверджень позивача не надав.

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не містить достатніх доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, ст.280 КУпАП закріплено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Стороною відповідача на підтвердження правомірності постанови не надано доказів.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічні правові позиції висловлені в Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Долучені до матеріалів справи стороною відповідача письмові пояснення, які поліцейським СРПП №2 Гусятинського ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області рядовим поліції Логвин Н.М. відібрані 21.03.2020 року у самого себе суд до уваги не бере.

Оскільки доводи ОСОБА_1 спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази, зокрема, копія постанови не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбаченест. 183 КУпАП.

Отже, за таких обставин, судом встановлено, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченогост. 183 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з отриманням позивачем оскаржуваної постанови 07.02.2020 року слід поновити ОСОБА_1 пропущений з поважних причин процесуальний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Щодо судових витрат, то такі, в силу приписів статті 139 КАС України, розподілу не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст.247,251,252,287 - 293 КУпАП, ст. ст.2,5,9, 19,25,73-77, 90,168, 229, 242, 244-246,258,293 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №2 Гусятинського ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області рядового поліції Логвин Назара Миколайовича третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Гусятинське ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського СРПП №2 Гусятинського ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області рядового поліції Логвин Назара Миколайовича про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2019 року серії ГАА №401495 та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.183 КУпАП.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Повне судове рішення складено, підписано та проголошено 27 квітня 2020 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області І.О.Лисюк