Справа № 160/13177/19
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -
24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з урахуванням уточнення від 31.01.2020, в якому просить суд:
- визнати відмову, яка викладена в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.12.2019 № 723/03.25-17, у зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи з 26.08.1982 по 01.05.1999 для призначення пенсії за віком неправомірною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи період з 26.08.1982 по 01.05.1999.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 26.11.2019 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду заяви та поданих документів, листом від 05.12.2019 № 723/03.25-17 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу було відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності у неї необхідного загального страхового стажу, оскільки період роботи на Комунарському металургійному заводі з 26.08.1982р. по 01.05.1999р. пенсійним органом не зарахований до страхового стажу через те, що на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства, чим порушено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджену наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників). Означене рішення про відмову у призначенні пенсії позивач вважає протиправним, оскільки воно порушує гарантоване статтею 46 Конституції України право позивача на соціальний захист.
03 березня 2020 року та 11 березня 2020 року від відповідача надійшли відзиви на позовну заяву, в яких викладені заперечення проти позову та вказано про необґрунтованість заявлених позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідачем зазначено, що згідно із записами в трудовій книжці першим місцем роботи ОСОБА_1 є Комунарський металургійний завод, до якого остання була зарахована відповідно до розпорядження від 26.08.1982 № 237. Оскільки на титульній сторінці трудової книжки позивача відсутня печатка підприємства, а саме: Комунарського металургійного заводу, чим порушено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, період роботи ОСОБА_1 з 26.08.1982р. по 01.05.1999р. не було зараховано до загального страхового стажу.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, ОСОБА_1 після досягнення 60-річного віку та з метою призначення їй пенсії за віком 26.11.2019 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 05.12.2019 № 723/03.25-17 відділ з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовив у призначенні пенсії, з підстав відсутності у неї необхідного загального страхового стажу, що з 01 січня 2019 по 31 грудня 2019 становив 26 років, оскільки період роботи на Комунарському металургійному заводі з 26.08.1982р. по 01.05.1999р. пенсійним органом не зарахований до страхового стажу через те, що на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993. Також у листі зазначено, що підприємство знаходиться на непідконтрольній території. Підтверджуючих довідок не було надано.
Позивач вважає, що відмова в призначенні пенсії за віком порушує гарантоване Конституцією України право на соціальний захист, що і стало підставою для звернення до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років.
Так, статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
З аналізу наведених норм випливає, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком з 30.09.2019 за умови наявності в неї страхового стажу не менше 26 років.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених положень, суд доходить висновку, що надання особою до Пенсійного органу уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії за віком потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Відповідно до п. 20 Порядку, підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Таким чином, підтвердження стажу роботи уточнюючими довідками потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
У випадку ж позивача такий запис в трудовій книжці наявний.
Відсутність на титульному листі трудової книжки печатки підприємства не можна ототожнювати з поняттям «неправильний» або «не точний» запис відомостей в трудовій книжці про роботу особи.
Суд зазначає, що обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки, а не на працівника, тому наявність недоліків у заповненні трудової книжки не може бути підставою для неврахування до страхового стажу спірного періоду роботи позивача.
Окрім того, з позовної заяви ОСОБА_1 та наданих до неї доказів, а саме: свідоцтва про укладення шлюбу із ОСОБА_2 та копії трудової книжки ОСОБА_2 , встановлено, що позивач була прийнята на роботу до Комунарівського металургійного заводу 26.08.1982р. в один день разом із чоловіком ОСОБА_2 , після закінчення навчання в інституті. Відповідно до записів трудової книжки її чоловіка - ОСОБА_2 , він прийнятий на роботу до Комунарівського металургійного заводу 26.08.1982 згідно розпорядження №238, і на титульному листі його трудової книжки міститься печатка підприємства.
Також, позивачем надана Довідка відділу кадрів управління по персоналу Філії № 12 Закритого акціонерного товариства «Внешторгсервис» від 20.01.2020 № 016/79, якою підтверджується, що ОСОБА_1 працювала на Комунарському Ордену Трудового Червоного Прапору металургійному заводі у період з 26.08.1982 по 02.09.2014 до звільнення за власним бажанням.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд зазначає, що відповідачем протиправно не враховано період роботи ОСОБА_1 на Комунарському металургійному заводі з 26.08.1982 по 01.05.1999 до загального страхового стажу, що призвело до порушення конституційного права позивача на отримання пенсійного забезпечення, яке гарантоване державою.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відмова у призначенні пенсії за віком, що викладена у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.12.2019 № 723/03.25-17 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню судом.
У зв`язку з означеним, ефективним способом захисту порушеного права позивача є необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 26.08.1982 по 01.05.1999 до загального страхового стажу.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 132, 134, 139, 241, 242 - 246, 255, 262, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправною та скасувати відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , яка викладена в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.12.2019 № 723/03.25-17.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 на Комунарському металургійному заводі з 26.08.1982 по 01.05.1999 до загального страхового стажу.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адмініс ативний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 09 квітня 2020 року.

Суддя О.В. Царікова