Справа № 200/742/20-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2020 року справа №200/742/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 р. у справі № 200/742/20-а (головуючий І інстанції Олішевська В.В.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за березень 2015 року - квітень 2015 року, стягнення суми індексації грошового забезпечення за період березень 2015 року - квітень 2015 року у розмірі 2477,41 грн., стягнення суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 1559,60 грн., стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, комісаріат), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за березень 2015 року квітень 2015 року;стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період березень 2015 року квітень 2015 року у розмірі 2477,41 грн.; стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 1559,60 грн.; стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з таким рішенням суду, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимоги, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач з 13.02.2015 по 26.04.2015 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України - військова частина НОМЕР_1 . У період березень 2015 року квітень 2015 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась сума індексації грошового забезпечення. На думку апелянта з урахуванням вимог п. 10-2 Порядку № 1078 та роз`яснень Мінсоцполітики в листі від 28.04.2016 № 201/10/1.37-16, базовим місяцем для обчислення індексації за посадою, яку обіймав позивач з лютого 2015 р. є січень 2008 року відповідно до постанови КМУ від 07.11.2007 р. № 1294, яка набрала чинності з 01.01.2008 р. та якою було востаннє підвищено оклади військовослужбовців. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації позивачу повинно було здійснюватися наростаючим підсумком з лютого 2008 р. Позивач зазначає, що загальна сума невиплаченої відповідачем позивачу індексації грошового забезпечення за березень 2015 р.- квітень 2015 р. складає 2477,41 грн., сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період березень 2015 р.- квітень 2015 р. складає 1559,60 грн, а сума спричиненої моральної шкоди складає 3000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Від відповідача надійшов відзив в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, в період з 13.02.2015 року по 26.04.2015 року проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України військова частина НОМЕР_1 .

Згідно довідки про нараховане грошове забезпечення за період служби з лютого 2015 по квітень 2015 року, індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась

Відповідач обґрунтовував свої дії тим, що відповідно до вимог законодавства за спірний період, позивачу не передбачено нарахування та виплата таких сум.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивача було прийнято на службу в лютому 2015 року, виходячи з норм які діяли на той час базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати позивача є лютий 2015 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) в редакції на час спірних правовідносин, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 9 Закону № 2011-XII в редакції на час спірних правовідносин, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Отже, вказаними нормами Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення, яке виплачується військовослужбовцям, підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі Закон № 1282-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону № 1282-ХІІ в редакції на час спірних правовідносин, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 4 Закону № 1282-ХІІ в редакції на час спірних правовідносин, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 6 Закону № 1282-ХІІ в редакції на час спірних правовідносин, у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок № 1078).

Згідно пунктом 1-1 Порядку № 1078 в редакції на час спірних правовідносин, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 в редакції на час спірних правовідносин, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (п. 4 Порядку № 1078, в редакції на час спірних правовідносин).

Пунктом 5 Порядку № 1078 в редакції на час спірних правовідносин, визначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку.

У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення. Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів наведено в додатку 4 до цього Порядку.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.

На час спірних правовідносин у період з березня 2015 року по квітень 2015 року діяв абзац 3 п. 10-1 Порядку № 1078, за правилами якого обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Отже, оскільки позивача було прийнято на службу в лютому 2015 року, базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача у відповідності до абзац 3 п. 10-1 Порядку № 1078, є лютий 2015 року.

Матеріали справи свідчать, що грошове забезпечення позивача не підлягало індексації, оскільки згідно розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за спірний період виходячи з базового місяця для обчислення індексації лютий 2015 року, не було перевищено поріг індексації.

Щодо посилання апелянта на п. 10-2 Порядку № 1078 та роз`яснення Мінсоцполітики в листі від 28.04.2016 № 201/10/1.37-16, якими визначено, що для новоприйнятих працівників обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник, а отже, базовим місяцем для обчислення індексації за посадою, яку обіймав позивач є лютий 2008 року відповідно до постанови КМУ від 7 листопада 2007 року №1294, якою було востаннє підвищено оклади, суд зазначає наступне.

Згідно п. 10-2 Порядку № 1078 в редакції Постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015, проведення індексації грошових доходів населення для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

З системного аналізу наведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказаний пункт відокремлює працівників, яких було переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, а отже обчислення індексу інфляції здійснюється з місяця підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення доповнено пунктом 10-2 згідно з Постановою КМУ № 526 від 13.06.2012; в редакції Постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 - та застосовується з 1 грудня 2015 року.

За положенням статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, пункт 10-2 Порядку № 1078 у вказаній редакції діє та застосовується на правовідносини які виникли з 1 грудня 2015 року, отже, не стосуються спірних правовідносин.

Листом Мінсоцполітики від 28.04.2016 № 201/10/1.37-16 надано роз`яснення щодо застосування положень норм Порядку № 1078 в редакції Постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015, який не стосуюється спірних правовідносин.

На час призову позивача на військову службу та період спірних правовідносин березень 2015 року квітень 2015 року, діяв абзац 3 п. 10-1 Порядку, за правилами якого обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Таким чином, відповідач з лютого 2015 року мав право встановити базовим саме цей місяць.

На підставі викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Запорізького обласного військового комісаріату щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за березень 2015 року квітень 2015 року та стягнення суму індексації грошового забезпечення за період березень 2015 року квітень 2015 року у розмірі 2477,41 грн. є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно позовні вимоги про стягнення суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 1559,60 грн. та стягнення суму моральної шкоди у розмірі 3000 грн., також задоволенню не підлягають як похідні.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 р. у справі № 200/742/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 р. у справі № 200/742/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 28 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач: Е.Г.Казначеєв

Судді: А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць