Справа № 420/1819/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1819/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одеса справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ» (Приморський бульвар,10,кв.11, м. Одеса, 65026) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська,5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось з адміністративним позовом (а.с.1-9) Товариство з обмеженою відповідальністю «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ» (далі -ТОВ «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ») до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.12.2019 року №, яким за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на суму ПДВ 5730900 грн - застосовано штраф у розмірі 10% у сумі - 573090 грн.

Позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акту ГУ ДПС від 12.11.2019 року за №1047/15-32-50-04/41806972, у якому зазначено про затримання граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН), встановлених ст. 201 ПКУ, на яких відповідно до вимог ст.ст. 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації податкових накладних (далі - ПН): від 04.09.2019 року за №77, 78, 79, 80, 81, 82; від 05.09.2019 року за №83, 84, 85; від 06.09.2019 року за №86, 87, 88; від 09.09.2019 року за №89, 90, 91; від 11.09.2019 року за №92, 93; від 13.09.2019 року за № 94, 95, 96.

Позивач не погоджується з висновками зробленими посадовими особами контролюючого органу в Акті перевірки через їх безпідставність, необґрунтованість, необ`єктивність та невідповідність фактичним обставинам, первинним документам й вимогам діючого податкового законодавства України, а саме ст.ст. 200,201 ПКУ.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що у відповідності до вимог п.201.10 ПКУ ним зазначені в Акті перевірки податкові накладні своєчасно складені та направлені засобами телекомунікаційного зв`язку в електронному вигляді до ДФС України - 20.09.2019 року, але не отримав квитанцій про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації зазначених податкових накладних. ТОВ «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ» вважало вказані податкові накладні зареєстрованими в ЄРПН з урахуванням приписів п.201.10 ст.201 ПКУ, а саме якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в ЄРПН.

Позивач зазначив, що у подальшому ним було повторно направлено на реєстрацію низку податкових накладних, які були отримані контролюючим органом, але не були прийняті по однаковій причині «Документ не може бути прийнятий - Відсутній укладений з платником '41806972' договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу. Надійшлить заяву про приєднання до договору».

Отже, затримка реєстрації ПН від 04.09.2019 року за №77, 78, 79, 80, 81, 82; від 05.09.2019 рокуза №83, 84, 85; від 06.09.2019 року за №86, 87, 88; від 09.09.2019 року за №89, 90, 91; від 11.09.2019 року за №92, 93; від 13.09.2019 року за № 94, 95, 96 сталась через неприйняття Контролюючим органом відповідних ПН, при цьому, як вказано у квитанціях: «Відсутній укладений з платником '41806972' договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу. Надішліть заяву про приєднання до договору».

Позивач вказує, що відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженою наказом ДПА України «Про подання електронної податкової звітності» від 10.04.2008 №233 (далі Інструкція №233), орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Для з`ясування причин блокування прийняття звітності та дійсності/розірвання договору про визнання електронних документів між позивачем та відповідачем, був зроблений ТОВ «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ» через представника адвокатський запит від 09.10.2019 року б/н до відповідача щодо причин відмови ТОВ «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ» у прийнятті електронних документів та реєстрації податкових накладних, відповідно до вимог договору про визнання електронних документів, а також дійсності договору про визнання електронних документів укладеного між податковим органом та ТОВ «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ».

На зазначений запит отримано лист відповідача від 16.10.2019 року за №2303/К/15- 32-02-04-10, в якому зазначено, що між ТОВ «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ» та контролюючим органом 20.08.2019 на підставі заяви про приєднання від 19.08.2019 №1 був укладений Договір (реєстраційний номер ). Цей договір є чинним та діє до моменту припинення його дії.

Таким чином, контролюючим органом підтверджено, що жодних доказів того, що на час подання позивачем ПН існували підстави для розірвання договору та такий договір було розірвано. При цьому, ПН не було зареєстровано у визначений Податковим кодексом України строк саме з вини контролюючого органу.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що аналіз норми п.120-1.2 ст. 120-1 ПКУ в попередній редакції та редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин дає підстави вважати, що законодавець передбачив можливість застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної, передбачених ст.120-1 ПКУ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, лише за наявності його вини.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року №901/246/17 (справа №815/2745/17) та постанові Верховного Суду від 02.07.2018 року у справі №2340/3802/18.

Також позивач просить врахувати висновки Європейського суду Суду з прав людини в рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», якій зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Ухвалою суду від 06.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.139-141).

Представником відповідача 23.03.2020 року надано до суду відзив на адміністративний позов (а.с.155-160), в якому представник просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що подання електронних документів засобами телекомунікаційного зв`язку до контролюючих органів здійснюється відповідно до вимог ПКУ з урахуванням Законів України від 22.05.2003 №851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» та від 15.10.2017 №2155- УІІІ «Про електронні довірчі послуги», наказу Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557 «Про затвердження Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за №959/30827, на підставі Договору про визнання електронних документів (далі - Договір), що визначає взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу та укладається з контролюючим органом за основним місцем обліку.

У відповідності до зазначеного Порядку юридичні особи набувають статусу суб`єкта електронного документообігу з дати укладення договору про визнання електронних документів (далі - Договір), шляхом приєднання до нього на підставі заяви про приєднання до договору про визнання електронних документів.

Представник відповідача навів положення вказаних нормативних актів та вказав, що згідно з вимогами нормативно-правових актів щодо врегулювання обміну електронними документами платників податків з контролюючими органами у разі припинення дії Договору, контролюючий орган направляє автоматично сформоване повідомлення із зазначенням підстав припинення такого Договору. Інформаційні системи центрального рівня, користувачами ресурсу яких є фахівці територіальних органів податкової служби відповідно до наданого доступу, не містять відомостей щодо такого повідомлення, направленого на адресу товариства.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Суд встановив, що ТОВ «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ» зареєстроване як юридична особа 13.12.2017 року; основний вид діяльності за КВЕД: 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів. Знаходиться на обліку в органах ДПС, є платником ПДВ (а.с.11-33).

20.11.2019 року ГУ ДПС на підставі п. 20.1.4 ст.20 ПКУ в порядку п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75, ст. 76 ПКУ проведена перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН ТОВ «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ», за результатами якої складений акт від 12.11.2019 року за №1047/15-32-50-04/41806972 (а.с.34-36).

В акті зазначено, що перевіркою встановлено затримання граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН), встановлених ст. 201 ПКУ, на яких відповідно до вимог ст.ст. 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації податкових накладних (далі - ПН): від 04.09.2019 року за №77, 78, 79, 80, 81, 82; від 05.09.2019 року за №83, 84, 85; від 06.09.2019 року за №86, 87, 88; від 09.09.2019 року за №89, 90, 91; від 11.09.2019 року за №92, 93; від 13.09.2019 року за № 94, 95, 96.

На підставі Акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.12.2019 року №, яким за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на суму ПДВ 5730900 грн - застосовано штраф у розмірі 10% у сумі - 573090 грн (а.с.37).

Дослідивши надані учасниками справи докази у їх сукупності суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що вони підлягають задоволенню.

Спірні правовідносини виникли між сторонами стосується питань оподаткування у сфері реєстрації податкових накладних та регламентуються вимог ПКУ, Законом України від 22.05.2003 №851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі Закон України №851-IV, Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557 (далі Порядок №557).

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПКУ на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі ПН/РК) до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання ПН/РК, зареєстрованих в ЄРПН, покупець надсилає в електронному вигляді запит до ЄРПН, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН та ПН/РК в електронному вигляді. Такі ПН/РК вважаються зареєстрованими в ЄРПН та отриманими покупцем.

Датою та часом надання ПН/РК в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані ПН/РК сформовано з порушенням вимог, передбачених п.201.1 цієї статті та/або п.192.1 ст.192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації ПН/РК відповідно до п.201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених п.201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕТ), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації ПН/РК надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації ПН/РК, така податкова накладна вважається зареєстрованою в ЄРПН.

Реєстрація ПН/РК у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для ПН/РК, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для ПН/РК, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до ПН, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до ПН отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідачем не спростовані доводи позивача щодо своєчасного направлення податкових накладних, зазначених в акті перевірки, на реєстрацію, та не отримання протягом операційного дня квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації ПН/РК. В силу положень п.201.10 ст.201 ПКУ така податкова накладна вважається зареєстрованою в ЄРПН.

У подальшому у зв`язку з неприйняттям податкової звітності та повторного направлення податкових накладних позивачем було з`ясовано, що в квитанціях зазначається про відсутність укладеного з платником '41806972' договору про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу та запропоновано надіслати заяву про приєднання до договору.

Позивач в обґрунтування неправомірності вказаних підстав посилається на отриману від ГУ ДПС відповідь від 16.10.2019 року за №2303/К/15- 32-02-04-10 на запит від 09.10.2019 року щодо причин блокування прийняття звітності та дійсності/розірвання договору про визнання електронних документів між позивачем та відповідачем. У відповіді ГУ ДПС повідомило, що між ТОВ «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ» та контролюючим органом 20.08.2019 на підставі заяви про приєднання від 19.08.2019 №1 був укладений Договір (реєстраційний номер ). Цей договір є чинним та діє до моменту припинення його дії.

Відповідно до п.1 розділу І Порядку №557 (з прийняттям якого втратила чинність Інструкція №233, на яку посилається позивач) він визначає основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами електронного документообігу.

Пунктом 2 розділу І Порядку визначено, що договір про визнання електронних документів (далі - Договір) - Договір, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу та укладається шляхом приєднання автора до Договору в цілому шляхом надсилання заяви про приєднання до договору про визнання електронних документів (далі - Заява про приєднання до Договору);

електронний документообіг - сукупність процесів створення, подання, приймання, ідентифікації, оброблення, зберігання, використання електронних документів, які виконуються із застосуванням перевірки цілісності та (у разі необхідності) з підтвердженням факту одержання таких документів;

повідомлення про припинення дії Договору - електронне повідомлення, що формується у форматі (стандарті), затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу та засвідчує факт і час припинення дії Договору та пов`язаних з ним повідомлень.

Згідно з п.1 розділу ІІ Порядку №557 електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства та на підставі Договору, що визначає взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.

Порядок укладення договору регламентований розділом ІІІ Порядку №557. Зокрема, відповідно до п.2 автор створює Заяву про приєднання до Договору в електронному вигляді. Усі реквізити Заяви про приєднання до Договору обов`язкові для заповнення. У випадку їх відсутності Заява про приєднання до Договору до розгляду не приймається, формується перша квитанція із зазначенням причини неприйняття та надсилається автору.

Згідно з п.6 після надходження Заяви про приєднання до Договору здійснюється її автоматизована перевірка у порядку, визначеному пунктами 9-11 розділу ІІ цього Порядку.

Відповідно до повідомлення ГУ ДПС від 16.10.2019 року за №2303/К/15- 32-02-04-10 на запит позивача від 09.10.2019 року що між ТОВ «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ» та контролюючим органом 20.08.2019 на підставі заяви про приєднання від 19.08.2019 №1 був укладений Договір (реєстраційний номер ). Цей договір є чинним та діє до моменту припинення його дії.

Таким чином, позивачем дотримано всіх вимог законодавства щодо укладення договору та здійснення електронного документообігу, відповідно відсутні такі підстави для не реєстрації поданих ПН як відсутність укладеного з платником '41806972' договору про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу.

Крім того, суд вважає обґрунтованими при встановлених обставинах доводи позивача, що санкції за ст.120-1 ПКУ можуть бути застосовані лише при наявності вини суб`єкта господарювання.

Порушення строків реєстрації ПН/РК в ЄРПН та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної є податковими правопорушенням.

Статтею 109 ПКУ встановлено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі орган.

Правопорушення має об`єктивну та суб`єктивну сторони, тобто наявність вини є обов`язковою складовою для застосування фінансових санкцій, встановлених ст.120-1 ПКУ. Саме вказана складова відсутня у діях позивача. Не містить будь-яких даних про вину позивача і Акт перевірки, на підставі якого прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Між тим, ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Наданий до суду відзив не містить жодного доводу в спростування обґрунтувань позовних вимог позивача. Суд вважає неспроможним посилання представника відповідача у відзиві на позов, що фахівці територіальних органів податкової служби відповідно до наданого доступу є лише користувачами інформаційних систем центрального рівня. Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами наведені позивачем доводи, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8595,00грн - за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,139,241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ» (Приморський бульвар,10,кв.11, м. Одеса, 65026, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська,5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 04.12.2019 року №, яким застосовано штраф у розмірі 573090 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛТРАНС-ПІВДЕНЬ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області судові витрати за сплату судового збору в розмірі 8595,00грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.