Справа № 160/10338/19
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 лютого 2020 р. Справа № 160/10338/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Турлакової Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мітіка» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мітіка» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Львівської митниці ДФС, в якій просить:

- визнати незаконними та протиправними дії (бездіяльність) Львівської митниці ДФС щодо затримки (затримання) 16.07.2019 року товару належного Товариству з обмеженою відповідальністю "МІТІКА", який перевозився через державний кордон України у зоні митного контролю пункту пропуску "Рава-Руська-Хребенне" митного поста "Рава-Руська" на Товариство з обмеженою відповідальністю «Мітіка» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Львівської митниці ДФС, в якій просить:

- визнати незаконними та протиправними дії (бездіяльність) Львівської митниці ДФС щодо затримки (затримання) 16.07.2019 року товару належного Товариству з обмеженою відповідальністю "МІТІКА", який перевозився через державний кордон України у зоні митного контролю пункту пропуску "Рава-Руська-Хребенне" митного поста "Рава-Руська" на підставі попередньої електронній митної декларації ЕЕ№ 100000/2019/846985 від 15.07.2019 року;

- зобов`язати Львівську митницю ДФС завершити митні процедури (митні формальності) щодо пропуску через митний кордон України товару ТОВ "МІТІКА", митне оформлення якого проведено згідно попередньої електронної митної декларації EE № 100000/2019/846985 від 15.07.2019 року;

- зобов`язати Львівську митницю ДФС повернути ТОВ "МІТІКА" тимчасово вилучений товар, який перевозився через державний кордон України у зоні митного контролю пункту пропуску "Рава-Руська-Хребенне" митного поста "Рава-Руська" на підставі попередньої електронній митної декларації EE № 100000/2019/846985 від 15.07.2019 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28 липня 2019 року головним держаним інспектор ВМО №1 м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС Притулою Л.Я. було складено протокол № 2991/20900/19 про порушення громадянином ОСОБА_1 митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України. Протоколом встановлюється, що ОСОБА_1 вчинив дії направлені на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів та їх кількості. Проте, огляд товару не здійснювався в присутності покупця, продавця чи представника транспортної компанії, а відповідно встановити фактичний вміст вантажу на момент зупинення транспортного засобу є не можливим, Від Львівської митниці чи її відділів повідомлень щодо долі товарів не надходило, документів які б свідчили про законні підстави затримання товару не отримувало, виклики до митних органів з підстави затримання товару належного ТОВ «МІТІКА» не отримувало. Враховуючи вказані обставини Львівською митницею ДФС України було порушено процедуру розмитнення товарів, що призвело до порушення прав ТОВ «МІТІКА».

У відзиві на позов відповідачем зазначено, що розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів. У справах про адміністративні правопорушення права власника товару передбачені ст. 498 МК України, вирішуються місцевими судами в порядку передбаченому Митним кодексом України та КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 31.01.2020 - перебування головуючого судді у відпустці, у зв`язку з чим, дана ухвала прийнято першим робочим днем - 10.02.2020р.

Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.09.2018р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Мітіка» зареєстровано 05.09.2018р., керівник - ОСОБА_1.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №2991/20900/19 від 28.07.2019 року, 16.07.2019 року о 00 годині 10 хвилині у зону митного контролю пункту пропуску «Рава-Руська - Хребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, смугою руху «червоний коридор», в напрямку «в`їзд в Україну», в`їхав вантажний автомобіль марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія «ПП ОСОБА_3 » (АДРЕСА_1) громадянина України ОСОБА_4 з вантажем «Взуття, що використовувалося - 16933 кг. Наявні значні ознаки зносу (плями, потертість). Ступінь зносу не більш як 20%». До митного оформлення водієм гр.України було подано наступний комплект документів: видрук електронної декларації ЕЕ №100000/2019/846985 від 15.07.2019 року, інвойс №MT2019-03 від 15.07.2019 року, міжнародну товарно-транспортну накладну CMR А № 1097721 від 15.07.2019 року, книжку МДП TIR CARNET ХС83218575, контрольний талон для проходження по «червоному коридору» серії НОМЕР_4 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_5 від 25.10.2018 року, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_6 від 25.09.2015 року та НОМЕР_9 від 25.09.2010 року.

Відповідно до поданих документів, відправником товару є підприємство «Vive Textile Recycling sp. z o.o.», що знаходиться за адресою: ul. Karola Olszewskiego 6, 25-663 Kielce, Республіка Польща, отримувачем - підприємство ТзОВ «Мітіка», що знаходиться за адресою: 49000 Дніпропетровська обл., м.Дніпро, Амур-Нижньодніпровський р-н., вул.Любарського буд.143, офіс 212. Вартість товару, згідно з інвойсом № MT2019-03 від 15.07.2019 року, становить 16086,35 Євро (Шістнадцять тисяч вісімдесят шість і 0,35 Євро).

У ході здійснення митного оформлення транспортного засобу, було здійснено огляд вантажу, що знаходився у вантажному відсіку вантажного автомобіля марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа марки «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Під час проведення огляду виявлено товар, який зазначений у товаросупровідних документах, а саме: «Взуття, що використовувалося» у кількості 13903,3 кг, а також товари, що не були вказані у товаросупровідних документах, а саме: одяг вживаний вагою 258,8 кг, одяг новий з етикетками вагою 261 кг, взуття нове з ярликами та етикетками вагою 2222,8 кг, сумки, що використовувалися вагою 222 кг, сумки нові з етикетками вагою 65,1 кг.

У зв`язку з виявленими невідповідностями, Львівською митницею ДФС здійснювалась перевірка законності ввезення на митну територію України зазначених вище товарів, а саме: 22.07.2019 року за вих.№11676/13-70-10/38 було надіслано лист підприємству-відправнику «Vive Textile Recycling sp. z o.o.» (ul. Karola Olszewskiego 6, 25-663 Kielce, ) для отримання копій товаро-супровідних документів, що стали підставою для експорту даного товару з території Європейського Союзу.

У відповіді підприємства-відправника «Vive Textile Recycling sp. z o.o.» вх.№19052/13-70-20/38 від 23.07.2019 року на запит Львівської митниці ДФС зазначено, що вищезгадане підприємство не здійснювало митного оформлення товару, що переміщувався через митний кордон у вантажному автомобілі, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепі, реєстраційний номер НОМЕР_2 ні в Україну, ні у будь-яку іншу країну; на територію підприємства-відправника цей транспортний засіб не заїжджав та підприємство-відправник не співпрацює з ТзОВ «Мітіка», що знаходиться за адресою: 49000 Дніпропетровська обл., м.Дніпро, Амур-Нижньодніпровський р-н., вул.Любарського, буд.143, офіс 212. Підприємство-отримувач ТзОВ «Мітіка» самостійно декларує вищезгаданий товар.

Таким чином, на думку митного органу, гр.України ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів та кількості, які мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч.1 ст.483 МК України.

Також судом встановлено, що постановою Галицького районного суду м.Львова від 30.01.2020р., провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України - закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Предметом розгляду даної справи було встановлення правомірності того, що митним органом, відповідно до протоколу про порушення митних правил №2991/20900/19 від 28.07.2019 року, у провину ОСОБА_1 ставиться порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України, а саме: вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто шляхом подання до органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів та кількості.

Згідно ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.ч.1-3 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Так, одним із способів захисту порушених суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів, ст.5 КАС України визначає визнання протиправним та скасування індивідуального акта.

При цьому, за визначенням п.19 ст.4 КАС України індивідуальним актом є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ст.487 Митного кодексу України (далі - МК України) провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст.488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Таким чином, протокол про порушення митних правил лише фіксує таке порушення, але безпосередньо не несе для особи негативних наслідків, а відтак, не порушує її прав.

Протокол про порушення митних правил розглядається уповноваженим органом, а за наслідками такого розгляду виноситься одна з постанов, передбачених ст.527 МК України.

Саме постанова у справі про порушення митних правил є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо впливає на права та обов`язки винної особи.

Статтею 522 МК України встановлено, що справи про порушення митних правил, передбачені ст.ст.468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Справи про порушення митних правил, передбачені ст.ст.471-473, 476, 482-484 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18-річного віку, розглядаються місцевими судами (суддями).

Протокол, а також вилучені товари, транспортні засоби комерційного призначення та документи, зазначені в протоколі, передаються до митниці, в зоні якої виявлено порушення митних правил.

Так, судом встановлено, що предметом розгляду даної справи є не згода позивача із діями відповідача щодо затримки (затримання) 16.07.2019 року товару належного Товариству з обмеженою відповідальністю "МІТІКА", про що було складено протокол № 2991/20900/19 від 28.07.2019р. про порушення митних правил.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що після складання протоколу про порушення митних правил, зокрема передбачених ст.483 МК України, відповідні матеріали направляються в суд для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, за наслідками розгляду яких, приймається одне з рішень, передбачених Законом, а саме ст.257 МК України.

При цьому, постановою Галицького районного суду м.Львова від 30.01.2020р., провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України - закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказаною постановою суду, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №2991/20900/19 від 28.07.2019 року товари, а саме: взуття, що використовувалося; одяг, що використовувався; одяг новий з етикетками; взуття нове з етикетками; сумки, що використовувалися; сумки нові з етикетками, загальною вагою 16933 кг - повернуто директору підприємства ТзОВ «Мітіка» ОСОБА_1 або уповноваженій ним особі.

Предметом розгляду даної справи було встановлення правомірності того, що митним органом, відповідно до протоколу про порушення митних правил №2991/20900/19 від 28.07.2019 року, у провину ОСОБА_1 ставиться порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України, а саме: вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто шляхом подання до органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів та кількості.

Крім того, ч.1 ст.529 КАС України встановлено, що постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 11.09.2018 року у справі №814/701/18.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейська комісія з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказала, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом. Аналогічна позиція була висловлена Європейським судом з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 3 ст. 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність до правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами України. Відповідно до ч.1 ст.7 цього ж Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року зазначено, що ч.2 ст.124 Конституції України передбачає право на захист судом прав юридичних та фізичних осіб, встановлює юридичні гарантії його реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-яким, не забороненим законом способом. Кожна особа має право вільно обрати не заборонений законом спосіб захисту прав, у тому числі і судовий захист. Суб`єкти правовідносин мають право на звернення до суду для захисту своїх прав та інтересів. Право на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у даній справі, з огляду на те, що у справах про адміністративні правопорушення права власника товару передбачені ст. 498 МК України, вирішуються місцевими загальними судами як адміністративними в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, Митним кодексом України та КУпАП.

Керуючись статтею 238, 241-245, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мітіка» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до місцевого загального суду для вирішення спірних відносин за правилами передбаченими Митним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова