Справа № 520/11714/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Панов М.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 р. Справа № 520/11714/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Судді-доповідача: Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2019, по справі № 520/11714/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не поновлення виплати пенсії позивачу; визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у поновленні пенсії від 30.07.2019, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати оскаржуване рішення, прийняти постанову, якої позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 до вересня 1990 проживав в АДРЕСА_1 .

09.09.1990 ОСОБА_1 виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв`язку з чим у березні 1991 року позивачу припинено виплату пенсії.

11.07.2019 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про поновлення виплати пенсії за віком з дати припинення.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 407 від 30.07.2019, позивачу було відмовлено у поновленні виплати пенсії за віком, з огляду на відсутність між Україною та Ізраїлем міжнародної угоди про соціальне забезпечення.

В обґрунтування рішень відповідачем зазначено, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України. Статтею 51 вищенаведеного Закону передбачено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України.

Отже, оскільки міжнародної угоди про соціальне забезпечення між Україною та Ізраїлем не укладено, тому поновлювати виплату пенсії на теперішній час підстав немає.

Не погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу пенсія відповідно до положень законодавства України не призначалася і не виплачувалася. При цьому, позивачем не дотримано порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки позивач не звертався до відповідача із відповідною заявою та необхідним пакетом документів для призначення пенсії.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, підставою прийняття оскаржуваного рішення про відмову позивачу у поновленні виплати пенсії слугували висновки щодо відсутності між Україною та Ізраїлем міжнародної угоди про соціальне забезпечення.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із статтею 51 Закону № 1058-ІV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено у вказаному Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058-IV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Отже, з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України № 1058-IV з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-IV.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набуло статусу остаточного 07 лютого 2014 року, зазначив, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплату якою було припинено на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу пенсійні органу мають відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Колегія суддів зазначає, що позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання, про що вказано у Рішенні № 25-рп/2009, яке є безумовною підставою для нарахування та виплати пенсії позивачу як особі, яка проживає за межами України.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 407 від 30.07.2019 з тих підстав, що покладені пенсійним органом в його основу.

Інших мотивів відмови у поновленні виплати пенсії позивачу при прийнятті оскаржуваного рішення Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області не наведено.

За таких обставин колегія суддів зазначає про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у поновленні пенсії від 30.07.2019 № 407.

У той же час, у відзиві на позовну заяву та відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, обґрунтовуючи правомірність оскаржуваного рішення, зазначає, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

При цьому, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивачу станом на час звернення до суду пенсія згідно законодавства України не призначалась і не виплачувалась.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що відмова Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області не містить висновків щодо безпосереднього призначення ОСОБА_1 пенсії, повноти поданих при зверненні із заявою про поновлення виплат документів.

Зазначені обставини пенсійним органом не досліджувались при прийнятті оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача колегія суддів вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з підстав, зазначених у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 407 від 30.07.2019, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву представника ОСОБА_1 від 11.07.2019 про поновлення виплати пенсії.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, та вважає безпідставними посилання пенсійного органу на відсутність у ОСОБА_1 права на поновлення виплати пенсії з підстав, викладених у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 407 від 30.07.2019.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 по справі № 520/11714/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.07.2019 № 407 про відмову у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 за заявою від 11.07.2019 з підстав зазначених у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.07.2019 № 407.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2019 про поновлення виплати пенсії.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов