Справа № 200/2516/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 р. Справа№200/2516/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця ЗЕЛІНСЬКОГО, будинок 27 А, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2020 року ОСОБА_1 , через свого представника Напрягла О.В., який діє на підставі довіреності від 24 лютого 2020 року звернувся до Донецького окружного адміністративного суду звернувся з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправними дії (бездіяльність) Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо призначення та виплати пенсії;

- зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити пенсію з урахуванням всього стажу, який підтверджується наданими документами (диплом, військовий квиток, трудова книжка, архівні довідки) з дня звернення за пенсією.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з рішенням відповідача не погоджується, оскільки вважає, що має достатній загальний страховий стаж для призначення пенсії, який підтверджений трудовою книжкою та відповідними довідками на підтвердження свого стажу. Вважає прийняте рішення не обґрунтованим та таким, що позбавляє права на пенсійне забезпечення. У зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду 10 березня 2020 року позовна заява залишена без руху. Позивачу наданий десятиденний строк на усунення недоліків шляхом сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. та надання доказів (арк. справи 12-13).

25 березня 2020 року позивачем через відділ діловодства та архівної роботи суду подана заява зі сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн. Щодо надання доказів, позивач у заяві просить витребувати їх у відповідача (арк. справи 16-17).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 19).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, та з урахуванням надходження до суду 28 квітня 2020 року відзиву відповідача на позовну заяву.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

28 квітня 2020 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Зазначив, що 26 листопада 2019 року позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058). З 29 вересня 2019 р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до статті26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії позивачу обчислено з урахуванням загального страхового стажу 32 роки 09 місяців 12 днів. Для обчислення пенсії було використано заробіток за даними персоніфікованого обліку. Заробіток для обчислення пенсії враховано за період з 01.07.2000р. по 30.06.2014р. на підставі даних системи персоніфікованого обліку.

До загального стажу позивачу не зараховано період роботи з 01.08.1979 р. по 25.10.1979 р. у колгоспі «Жовтень» оскільки не підтверджено даними про кількість відпрацьованих трудоднів, не надано довідку, що підтверджує період роботи з урахуванням відпрацьованих трудоднів. Також до загального стажу позивачу не зараховано період роботи з 16.03.1982 р. по 24.03.1986 р. в Амвросіївській райсільгостехніці, оскільки запис №8 - дата прийому на роботу у графі «рік» містить виправлення а також відсутній наказ та дата наказу про звільнення. Відповідач звертає увагу на те, що при зверненні до управління позивачем не надавались архівні довідки від 12.11.2019р. №08-44/299-1, №01- 44/299. Також вказав, що додані до позовної заяви довідки видані райадміністрацією м.Амвросіївка, яка знаходиться на не підконтрольній території, а тому не має законних підстав для врахування до стажу. На підставі чого вважає, що діяв законно, у зв`язку з чим просить у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі (арк. справи 32-33).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 (арк. справи 4).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, згідно довідки від 09 вересня 2015 року № 1412-20399 із фактичним місцем проживання: АДРЕСА_3 (арк. справи 5).

26 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком (арк. справи 39).

Відповідачем за результатами розгляду заяви позивача прийнято рішення № 8625 від 02 грудня 2019 року, яким вирішено призначити пенсію за віком ОСОБА_2 , не враховуючі до стажу роботи період з 01 серпня 1979 року по 25 жовтня 1979 рік у колгоспі «Жовтень», та період роботи з 16 березня 1982 року по 24 березня 1986 рік в Амвросіївській райсільгостехніці. В рішенні зазначено, що у разі надання позивачем довідок на підтвердження стажу в трьохмісячний термін до 25 лютого 2020 року, буде здійснений перерахунок (арк. справи 38).

Протоколом про призначення пенсії вбачається, що позивачу призначена пенсія за віком та зарахований стаж 32 роки 9 місяців 12 днів (арк. справи 34).

Отже, спірним питанням є не врахування позивачеві до стажу роботи період з 01 серпня 1979 року по 25 жовтня 1979 рік у колгоспі «Жовтень», та період роботи з 16 березня 1982 року по 24 березня 1986 рік в Амвросіївський райсільгостехніки у зв`язку з ненаданням підтверджуючих довідок про стаж.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень статті 3 Основного Закону людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності не менше 15 років стажу.

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про Пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З огляду на викладене, суд зазначає, що за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Записи № 6 та 7 до трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , в якому зазначені період роботи з 01 серпня 1979 року по 25 жовтня 1979 рік у колгоспі «Жовтень» та період роботи з 16 березня 1982 року по 24 березня 1986 рік в Амвросіївський райсільгостехніки,виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про період роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу не має бути обов`язковою умовою для такого підтвердження.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1028 від 09.12.2015 року пункт 20 наведеного Порядку доповнено новим абзацом яким визнано, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (надалі Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.

На виконання Закону №1669 розпорядженнями Кабінету Міністрів України №1053-р від 30 жовтня 2014 року та від 02.12.2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно якого до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м. Амвросіївка Донецької області.

Дійсно, відповідно до статті 9 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон № 1207-VII) ці довідки є недійсними і не створюють правових наслідків.

Однак, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...".

Відомості зазначені у довідках № 01-44/299 та 08-44/299-1 від 12 листопада 2019 року, стосовно періоду роботи позивача з 16 березня 1982 року по 24 березня 1986 рік в Амвросіївський райсільгостехніки, повністю узгоджується із відомостями, зазначеними у трудовій книжці позивача та з огляду на неможливість позивачу в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цих довідках, хоча й не визнає зазначені довідки офіційними документами.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності довідок на підтвердження стажу у зв`язку із знаходженням установи, що її видала на території, непідконтрольній Українській владі.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 р. у справі №677/277/17, під час розгляду справи в аналогічних правовідносинах, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Так, судом встановлені обставини призначення відповідачем пенсії позивачу рішенням № 8625 від 02 грудня 2019 року без врахування періодів роботи з 01 серпня 1979 року по 25 жовтня 1979 рік, з 16 березня 1982 року по 24 березня 1986 рік, тобто без повного з`ясування всіх обставин.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини, та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 26 листопада 2019 року за № 825 про призначення пенсії із зарахуванням до стажу періодів роботи та з урахуванням вставлених обставин у справі.

Щодо заявлених позовних вимог позивача про призначення йому пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органом, який призначає пенсії є Пенсійний фонд.

Як встановлено, саме до повноважень Пенсійного органу віднесено вирішення питання щодо призначення пенсії.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм закону, слід зазначити, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії та самостійно призначити пенсію позивачу відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів.

Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб`єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та заперечення відповідача, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією про сплату № 9328 від 20 березня 2020 року (арк. справи 17).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 630,60 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача.

Керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця ЗЕЛІНСЬКОГО, будинок 27 А, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу періоди роботи з 01 серпня 1979 року по 25 жовтня 1979 рік у колгоспі «Жовтень» таз 16 березня 1982 року по 24 березня 1986 рік в Амвросіївській райсільгостехніці.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 листопада 2019 року за № 8625, із зарахуванням до стажу періодів роботи з 01 серпня 1979 року по 25 жовтня 1979 рік у колгоспі «Жовтень», та період роботи з 16 березня 1982 року по 24 березня 1986 рік в Амвросіївський райсільгостехніки таз урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця ЗЕЛІНСЬКОГО, будинок 27 А, ) судовий збір у розмірі 630,60 грн. (шістсот тридцять гривень 60 копійок) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складений та підписаний 28 квітня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень внесених до КАС України згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)", строки визначені статтею 295 КАС України, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко