Справа № 159/6667/19
Суддя: Бойчук П. Ю.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 рокум. КовельСправа № 159/6667/19

Провадження № 2-а/159/4/20

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши у м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області (м. Ковель вул. Незалежності, 156), поліцейського батальйону № 1 роти № 3 відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Кондратюка Романа Володимировича (м. Ковель, вул. Незалежності, 156), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1772790 від 21.11.2019 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області, поліцейського батальйону №1 роти №3 відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Кондратюка Р.В., про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1772790 від 21.11.2019 року.

Свої позові вимоги позивач обґрунтував тим, що 21.11.2019 року відповідачем була складена постанова серії ЕАК №1772790, згідно якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255,00 грн.

Позивач вказує, що відповідач при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою, незаконною, та підлягає скасуванню. Так позивач вказує, що у оскаржуваній постанові відповідач вказав, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м. від пішохідного переходу, чим порушив пп. «г» п. 15.9.ПДР України, однак позивач категорично не згоден з притягненням його до адміністративної відповідальності. Зокрема, позивач вказує, що він здійснив вимушену зупинку, адже на інформаційній панелі автомобіля помітив індикатор сервісу «Сhеск еngіnе» та, включивши аварійну світлову сигналізацію, був вимушений зупинитись для перевірки двигуна транспортного засобу. Після виконання вимог п. 9.9 -9.11 ПДР України, та після перезапуску двигуна інформаційне повідомлення зникло та позивач одразу продовжив рух далі.

Позивач вважає, що постанова складена безпідставно та незаконно, оскільки відповідач не довів та не підтвердив доказами, що у місці вимушеної зупинки була відстань менше 10 метрів до пішохідного переходу. Жодних вимірювань відстані відповідач не проводив, зупинив автомобіль під керування позивача в іншому місці, а тому фізично не міг провести таке вимірювання. Під час складання постанови відповідач не вніс як додатки будь-які докази до постанови, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), а тому не має права посилатися у майбутньому на будь-які докази.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена відповідачем незаконно, з грубим порушенням норм чинного законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, є по суті необґрунтованою та упередженою.

Просив скасувати постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1772790 від 21.11.2019 року.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача подано відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що представник відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема, представником відповідача до відзиву долучено відеозапис з нагрудного відеореєстратора полвцейських, на якому зафіксований факт правопорушення, а також процедура винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В подальшому, позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якому позивач виклав свої спростування обставин, викладених у відзиві. Зокрема зазначив, що відповідач під час складання постанови не вніс як додатки будь-які докази до постанови, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, а тому не має права посилатись у майбутньому на будь-який доказ. Враховуючи викладене, позивач просив позов задовольнити повністю.

Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином справа розглядається, у відповідності до ч. 5 ст. 262 КАС України, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказує на відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та на порушення відповідачем норм закону при її винесенні.

Судом встановлено, що відповідачем 21.11.2019 року винесено постанову серії ЕАК №1772790 та притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що він, 21.11.2019 рокуо 08 год. 35 хв. в м. Ковелі по вул. Смірнова, керуючи транспортним засобом «OPEL VECTRA», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 м до пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

ОСОБА_1 у своєму адміністративному позові вказує на те, що дійсно він керував автомобілем у вказані в постанові дату та час, здійснив вимушену зупинку, адже на інформаційній панелі автомобіля помітив індикатор сервісу «Сhеск еngіnе» та, включивши аварійну світлову сигналізацію, був вимушений зупинитись для перевірки двигуна транспортного засобу.

Таким чином, факт керування позивачем автомобілем марки «OPEL VECTRA», номерний знак НОМЕР_1 , в зазначені в постанові дату та час, визнається самим позивачем та не підлягає доказуванню.

Відповідно до постанови серії ЕАК №1772790, винесеної 21.11.2019 року відповідачем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, встановлено, що позивачу ставиться у провину порушення вимог п. 15.9 «г» ПДР України, про які позивач зазначає у своєму адміністративному позові.

Згідно дослідженого відеозапису з нагрудного відеореєстратору поліцейського, встановлено, що позивач керував автомобілем марки «OPEL VECTRA», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 м до пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України. Факт порушення визнається самим позивачем, оскільки останній вказує, що «зупинився дівчину забрати».

Крім цього, як встановлено з відеозапису з нагрудного відеореєстратору поліцейського, оскаржувана постанова виносилася відповідачем з дотриманням вимог КУпАП, наданням можливості позивачу пояснень з приводу вчиненого правопорушення, що, в свою чергу, позивачем ігнорувалось.

Таким чином, твердження позивача про те, що він керував транспортним засобом та не порушував вимог п. 15.9 «г» ПДР України, в даному випадку, є повністю безпідставними та не підтвердженими належними доказами.

Доводи позивача про те, що відповідачем його клопотання ігнорувались, є повністю голослівними, оскільки, як встановлено з відеозапису з місця події, під час розгляду справи позивачем будь-які клопотання не заявлялись.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, доведена, а дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства.

Суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно ОСОБА_1 від 21.11.2019 року, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

Крім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивач звернувся з позовом до неналежних відповідачів.

Так, згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у даному випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Тому, належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Проте, даний адміністративний позов заявлено позивачем до Відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області, який не є окремою юридичною особою, а є лише структурним підрозділом УПП у Волинській області, та до поліцейського батальйону № 1 роти № 3 відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Кондратюка Р.В., тобто до неналежних відповідачів.

Зазначені вище обставини в сукупності дають підстави суду для відмови в задоволенні даного позову.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст. 245, 251, 280 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області (м. Ковель вул. Незалежності, 156), поліцейського батальйону №1 роти №3 відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Кондратюка Романа Володимировича (м. Ковель, вул. Незалежності, 156), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1772790 від 21.11.2019 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його складення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий:П. Ю. Бойчук