Справа № 369/1502/19
Суддя: Дубас Т. В.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/1502/19
Провадження № 2-а/369/2/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23.04.2020 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді Дубас Т.В.,

секретаря судового засідання Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №2 управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України Тригуба О.В., про визнання неправомірними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами просить суд постанову складену 23.01.2019 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України Тригубом О.В. серії НК № 786816 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП скасувати та визнати дії інспектора УПП в м. Києві ДПП України щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.01.2019 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України Тригубом О.В. складено стосовно нього постанову про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП, з якою позивач не погоджується, вважає, що дії поліцейського щодо притягнення його до адміністративної відповідальності на накладення штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. є протиправними, також вказана постанова на його думку складена за відсутності належних та допустимих доказів з грубим порушенням закону так як адміністративне правопорушення не ґрунтується на фактичних обставинах, які б підтверджувались документально письмовими доказами, що суперечить вимогам ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП.

В судове засіданні відповідач інспектор Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України Тригуб О.В. не з`явився, повідомлявся належним чином.

Позивач Хуторний О.В. в судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі, та скасувати постанову про адміністративне правопорушення.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до постанови від 23.01.2019 року о 15 год. 20 хв. на бул. Лесі Українки, 34 м. Києва, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «CHEVROLE LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку та стоянку у другій смузі руху, чим створив перешкоду для інших учасників дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 15.1 ПДР, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п. 15.2 ПДР, за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Відповідно до п. 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» завданням працівник поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною 1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, при розгляді справи суд не знайшов факту підтвердження неправомірних дій поліцейського УПП при винесенні оскаржуваної постанови, позивачем не надано достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування неправомірності дій поліцейського УПП, в матеріалах справи такі підтвердження також відсутні, є в наявності лише постанова про вчинення правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу, що не дає підстав визнати дії поліцейського УПП неправомірними.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині не підлягають задоволенню.

Крім того, позивач зі скаргою на дії інспектора не звертався, службова перевірка наявності в діях інспектора ознак протиправної поведінки не проводилась та відповідно до вимог ст.. 222 КУпАП інспектор роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Тригуб О.В. має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, безпосередньо за ч. 3 ст. 122 КУпАП України, тобто останній діяв в межах своїх повноважень.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про доведеність відповідачем скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, правомірності винесення оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 251, 283-284, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 5-11, 160,173-182, 192-229, 243, 246, 250 КАС України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Тригуба О.В. про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його прологошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: Т.В. Дубас