Справа № 824/525/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 квітня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/525/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління МВС України в Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління МВС України в Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та Головного управління МВС в Київській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні соціальної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 06 листопада 2015 року та зобов`язати нарахувати і виплатити зазначену грошову компенсацію за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 06 листопада 2015 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та Головного управління МВС України в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні, невиплата грошової компенсації відпустки, за період з 06 листопада 2015 року до повного фактичного розрахунку, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

Відповідно пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Однак всупереч наведеній нормі позивачем при пред`явленні даного позову до двох відповідачів Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та Головного управління МВС України не обґрунтовано зміст позовних вимог щодо кожного з указаних відповідачів. При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вказує лише про одного «Відповідача», не конкретизуючи, якого саме він має на увазі. Водночас вимоги про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні соціальної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, зобов`язання нарахувати і виплатити зазначену грошову компенсацію за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік та про стягнення на свою користь середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, невиплата грошової компенсації відпустки, за період з 06 листопада 2015 року до повного фактичного розрахунку, заявлено як до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, так і до Головного управління МВС України в Київській області без наведення обґрунтувань цих вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У позовній заяві вказано, що досудове врегулювання спору не призвело до вирішення спору.

Однак на підтвердження указаного позивачем не надано жодних доказів.

При цьому у позовній заяві не зазначено про те, що перед зверненням до суду з цим позовом позивач звертався до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління МВС України в Київській області з приводу нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні соціальної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, а також стосовно стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та Головного управління МВС України в Київській області середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, невиплати грошової компенсації відпустки за період з 06 листопада 2015 року до повного фактичного розрахунку.

Згідно з частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Пред`являючи цей позов до Чернівецького окружного адміністративного суду, позивач посилається на статтю 25 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача. У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Поряд з цим позивач до позову додає копію Довідки про реєстрацію місця проживання особи №139, видану 17 квітня 2019 року виконавчим комітетом Вікняської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області.

Так, у названій довідці вказано, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 11 червня 2013 року по теперішній час.

Зазначене, враховуючи дату довідки, свідчить про те, що позивач був зареєстрований за вказаною адресою станом на 17 квітня 2019 року.

Водночас доказів того, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час звернення до суду з цим позовом 14 квітня 2020 року, не надано.

Наведене, враховуючи, що місцезнаходженням відповідачів по справі є місто Маріуполь Донецької області та місто Київ, унеможливлює суд перевірити дотримання позивачем правил підсудності, що є обов`язком суду відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення даної позовної заяви без руху.

Водночас суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Керуючись статтями 169, 248, пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління МВС України в Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви не пізніше п`яти днів з моменту закінчення дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у разі отримання даної ухвали під час дії такого карантину або протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали у разі її отримання після закінчення дії такого карантину шляхом подання позовної заяви у відповідності до вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

3. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде вважатися не поданою і буде повернута особі, які її подали на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк