Справа № 2а-1413/895/2012
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 2а-1413/895/2012

адміністративне провадження № К/9901/6974/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Єзерова А.А., Коваленко Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.07.2016р. (судді - Біоносенко В.В., Гордієнко Т.О., Князєв В.С.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016р. (судді - Семенюк Г.В., Потапчук В.О., Жук С.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області, Державної судової адміністрації України про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому (з урахуванням уточнень позовних вимог том І а.с. 187) просив:

визнати право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно штатного розпису;

визнати неправомірними дії ДСА України щодо ненадання доручення та невиконання вимог постанови №3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» для збору необхідних документів для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно штатного розпису;

визнати неправомірними дії УПФУ в Казанківському районі Миколаївської області щодо роз`яснення та витребування необхідних документів для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дати звернення 05.01.2012р.;

зобов`язати ДСА України виготовити та подати до УПФУ в Казанківському районі Миколаївської області необхідний перелік документів для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно штатного розпису;

зобов`язати УПФУ в Казанківському районі Миколаївської області вчинити певні дії щодо переведення його на інший вид пенсії з 05.01.2012р., а саме - з пенсії по інвалідності на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно штатного розпису.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що судовим рішенням визнано його право на відставку з посади судді Казанківського районного суду Миколаївської області та змінено формулювання причин звільнення з посади судді із звільнення за станом здоров`я на звільнення у відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків. Проте у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці йому відмовлено. Вважає дії відповідачів протиправними та такими, що вчинені не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією України та іншими законами. В порушення вимог закону відповідачі не роз`яснили про набуття права на призначення пенсії, порядок її призначення, її розмір, порядок виплати, а також про можливість і умови переходу на інший вид пенсії.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.07.2016р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016р., в задоволенні позову відмовлено.

З ухваленими у справі рішеннями не погодився позивач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій та прийняти нове про задоволення позову.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що відповідно до положень пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п. 11 ч. 4 ст. 48, ч. 1 ст. 53, ч. 2 ст. 135, ч. 1, 2 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та статті 37 Закону України «Про державну службу» він має право на довічне грошове утримання судді у відставці.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просив залишити її без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Посилається на те, що відповідно до статті 109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції станом на 31.12.2011р.) обов`язковою умовою для призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці є наявність стажу на посаді судді не менше двадцяти років. У позивача відсутній необхідний стаж роботи на посаді судді, а тому управління Пенсійного фонду не порушувало пенсійних прав заявника, діяло в межах своїх повноважень та відповідно до вимог закону.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що 02.02.1995р. позивача обрано суддею Казанківського районного суду Миколаївської області.

Відповідно до Акту МСЕК від 27.08.1996р. №119432 позивача визнано інвалідом ІІ групи.

Указом Президента України від 21.04.1997р. №357/97 позивача звільнено з посади судді Казанківського районного суду Миколаївської області у зв`язку з поданням письмової заяви про звільнення за станом здоров`я.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2002р. визнано за позивачем право на відставку з посади судді Казанківського районного суду Миколаївської області, а також змінено формулювання причини звільнення із звільнення за станом здоров`я на звільнення у відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків. (том І а.с. 4)

20.07.2004р. Територіальним управлінням ДСА України в Миколаївській області видано позивачу посвідчення судді у відставці Казанківського районного суду Миколаївської області №27. (том І а.с. 5)

Відповідно до Акту огляду МСЕК серії 10 ААА №974681 від 12.12.2011р. позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01.01.2013р. (том І а.с. 6)

03.02.2012р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності. (том І а.с 53 або а.с. 68)

З 10.02.2012р. позивачу призначено пенсію по інвалідності (ІІІ група) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

02.03.2012р. позивач звернувся до ТУ ДСА в Миколаївській області про видачу йому довідки щорічного грошового утримання судді загального суду за 2011 рік. (том І а.с. 16)

27.04.2012р. ТУ ДСА в Миколаївській області видало позивачу Довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та Довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з якими їм призначено (перераховано) пенсію (том І а.с. 12, 13)

13.04.2012р. позивач вернувся до відповідача із заявою, в якій, посилаючись на пункт 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч. 2, 3, 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та статтю 37 Закону України «Про державну службу», та вважаючи, що має право на грошове утримання судді у відставці, просив прийняти рішення про перерахунок призначеної йому пенсії з мінімальної пенсії на інший вид та обчислення її з більш високого заробітку. (том І а.с. 9)

У відповідь відповідач листом від 25.04.2012р. повідомив позивача про умови та порядок призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці. (том І а.с. 8)

Листом від 26.04.2012р. 5/2-747/12 ТУ ДСА в Миколаївській області повідомило позивача про те, що його вислуга років на державній службі складає 11 років 3 місяці 16 днів. (том І а.с. 11)

03.05.2012р. позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, в якій просив прийняти рішення про перерахунок з 16.12.2011р. призначеної йому невідповідної його статусу пенсії з мінімальної пенсії на підвищену відповідно до вимог пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч. 2, 3, 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та статтю 37 Закону України «Про державну службу», де визначено його право, як інваліда ІІІ групи, на грошове утримання судді у відставці із розміру грошового утримання суддів з 01.01.2012р. з суми 11159,20 грн, з 01.04.2012р. з суми 11377,60 грн згідно довідок ТУ ДСА в Миколаївській області №7/1-763/12 та №7/1-764/12, а також провести відповідний перерахунок із розміру грошового утримання суддів. (том І а.с. 9)

Листом від 11.05.2012р. №14-Л-10 відповідач відмовив позивачу у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки відповідно до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, комплект документів подається до управління Пенсійного фонду через уповноважену особу за останнім місцем роботи. (том І а.с. 10)

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що право на щомісячне довічне грошове утримання суддя мав лише за наявністю стажу роботи на посаді судді не менше 20 років.

Така підстава для відставки судді, як стан здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків, у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» відсутня, при цьому Закон безумовно пов`язує право на щомісячне довічне грошове утримання з відставкою судді. Таким чином, як Законом України «Про статус суддів», так і Законом «Про судоустрій і статус суддів» питання щомісячного довічного грошового утримання судді пов`язуються з наявність двох умов: 1) відставкою судді; 2) стажу роботи на посаді судді не менше 20 років. Оскільки, у позивача відсутній стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, у нього відсутнє право на щомісячного довічного грошового утримання судді.

Крім того, судами встановлено, що позивач у встановленому порядку за призначенням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не звертався, необхідний пакет документів не надав, відносно позивача не направлялось подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і є безпідставними з наступних доводів та передбачених законом підстав.

Так, звертаючись до суду позивач просив в першу чергу визнати за ним право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Оскільки відставка судді і надання такому судді гарантій соціального захисту (в т.ч. виплата щомісячного довічного грошового утримання) нерозривно пов?язані, а тому наявність у позивача права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідно перевіряти відповідно до законодавчих норм, які діяли станом на час звільнення позивача з посади судді.

Станом на час звільнення позивача з посади судді діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. №2862-XII.

Цей Закон діяв також станом на час постановлення рішення Печерським районним судом м. Києва від 07.02.2002р., яким визнано за позивачем право на звільнення у відставку та змінено формулювання підстав звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону №2862-XII кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків.

Відповідно до частини 4 цієї статті судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, право судді у відставці на отримання довічного грошового утримання пов?язане не лише з фактом його виходу у відставку (в т.ч. за станом здоров?я), а й з наявністю у нього необхідного віку та стажу роботи.

В ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач не відповідає визначеним законом критеріям щодо стажу для можливості отримання довічного грошового утримання судді, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про відмову в задоволенні позову.

Посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2002р., яким визнано за ним право на звільнення у відставку та змінено формулювання підстав звільнення, є безпідставним і висновки судів не спростовує, оскільки цим судовим рішенням лише визнано за позивачем право на звільнення з посади судді у відставку, однак це не створює підстав для отримання позивачем довічного грошового утримання судді.

Також безпідставним є посилання позивача в обґрунтування своїх доводів на положення пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки цим пунктом врегульовано порядок виплати пенсії в разі переведення особи з одного виду пенсії на інший і не містить додаткових підстав для виплати довічного грошового утримання судді у відставці, який на час його звільнення не мав необхідного віку та стажу роботи.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норм матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін з врахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.07.2016р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

Н.В. Коваленко