Справа № 160/4037/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 квітня 2020 року Справа №160/4037/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сліпець Н.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал-Строй» про встановлення способу виконання судового рішення у справі №160/4037/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал-Строй» до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал-Строй» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал-Строй» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, що полягає в не реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних №3 від 17.12.2018 року, №7 від 20.12.2018 року, №11 від 21.12.2018 року, №13 від 27.12.2018 року, №14 від 27.12.2018 року, №20 від 28.12.2018 року, №21 від 31.12.2018 року, складених Товариством з обмеженою відповідальністю «Реал-Строй»;

- зобов`язано Державну фіскальну служби України зареєструвати податкові накладні №3 від 17.12.2018 року, №7 від 20.12.2018 року, №11 від 21.12.2018 року, №13 від 27.12.2018 року, №14 від 27.12.2018 року, №20 від 28.12.2018 року, №21 від 31.12.2018 року, складені Товариством з обмеженою відповідальністю «Реал-Строй», датою їх фактичного подання до Державної фіскальної служби України 15.01.2019 року;

- присуджено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал-Строй» (49089, м. Дніпро, вул. Любарського, буд. 98, офіс 15, ) суму судового збору у розмірі 3 842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ).

Вищевказане рішення набрало законної сили 20.12.2019 року.

08.04.2020 року на адресу суду надійшла заява ТОВ «Реал-Строй», у якій останнє просить встановити спосіб виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року по справі №160/4037/19 шляхом занесення в ручному режимі інформації про податкову накладну №3 від 17.12.2018 року, податкову накладну №7 від 20.12.2018 року, податкову накладну №11 від 21.12.2018 року, податкову накладну №13 від 27.12.2018 року, податкову накладну №14 від 27.12.2018 року, податкову накладну №20 від 28.12.2018 року, податкову накладну №21 від 31.12.2018 року, складені ТОВ «Ревл-Строй» до Єдиного реєстру податкових накладних з подальшою їх реєстрацією.

В обгрунтування заяви зазначено, що судове рішення від 10.07.2019 року відповідачем до цього часу не виконано, податкові накладні залишаються не зареєстрованими, у зв`язку із чим існує потреба у встановленні способу виконання даного рішення суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду Державну фіскальну службу України замінено на правонаступника Державну податкову службу України.

Відповідно до частини третьої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Оскільки, рішення суду від 10.07.2019 року прийнято в порядку письмового провадження, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної заяви в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про встановлення способу виконання судового рішення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Аналіз зазначених правових положень дає підстави для висновку, що виконання судового рішення може ускладнюватися об`єктивними та суб`єктивними обставинами. З метою захисту прав та інтересів сторін виконавчого провадження суд може постановити ухвалу про відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

В свою чергу, встановлення зміни способу і порядку виконання судового рішення не може мати на меті зміну судового рішення по суті, а має забезпечити порядок виконання судового рішення шляхом визначення послідовності і змісту виконавчих дій державним виконавцем, а також прав і обов`язків суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

За вимогами ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду мають бути чіткими і однозначними, процедура їх виконання має вирізнятися також однозначністю, тому рішення суду має виконуватись в безспірному порядку і відповідно до вимог Закону. Відповідні зміни у виконанні рішення мають обумовлюватись обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим.

Отже, суд звертає увагу на те, що під встановленням способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, встановлених раніше. Суд, за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може встановити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.

Водночас, суд, змінюючи або встановлюючи порядок чи спосіб виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Так, судом встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 05.09.2019 року відкрито виконавче провадження №59952608 з виконання виконавчого листа у справі №160/4037/19, в якому стягувачем зазначено ТОВ «Реал-Строй», а боржником Державну податкову службу України.

Однак, у зв`язку з не виконанням боржником рішення суду 20.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ДПС України у розмірі 5 100,00 грн. та 06.11.2019 року постанову про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

При цьому, в матеріалах справи наявна заява Державної податкової служби України про роз`яснення рішення, в якій остання зазначає про неможливість виконання рішення суду саме з підстави їх відсутності в базі даних ЄРПН.

Між тим, під час розгляду справи судом було встановлено, що 15.01.2019 року ТОВ «Реал-Строй» направило засобами електронного зв`язку на реєстрацію Державній податковій службі України податкові накладні №3 від 17.12.2018 року, №7 від 20.12.2018 року, №11 від 21.12.2018 року, №13 від 27.12.2018 року, №14 від 27.12.2018 року, №20 від 28.12.2018 року, № 21 від 31.12.2018 року, проте квитанції щодо прийняття, зупинення її реєстрації або неприйняття податкових накладних товариством отримано не було.

Даний факт підтверджується витягом з протоколів направлення на реєстрацію зазначених податкових накладних.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, всі функції щодо адміністрування роботи Єдиного реєстру податкових накладних, а саме розшифрування, перевірку електронного цифрового підпису, визначення відповідності електронного документа формату (стандарту), видачу квитанцій, відмовою у прийнятті податкової накладної та інше покладено на Державну податкову службу України.

З викладеного вбачається, що питання, які виникають під час виконання рішення суду, мають бути самостійно вирішені боржником.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.09.2019 року у справі №826/26292/15.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, посилання ДПС України на неможливість виконання рішення суду у зв`язку з відсутністю даних податкових накладних в електронній базі даних Єдиного реєстру податкових накладних є безпідставними та не обгрунтованими.

В даному випадку суд вбачає зволікання з боку відповідача щодо виконання рішення суду, враховуючи, що кожна податкова накладна має свій індивідуальний номер, та інформація щодо кожної з них наявна у відповідача, та зазначає про відповідальність, передбачену ст. 383 КАС України щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду.

Таким чином, оскільки рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року залишається не виконаним відповідачем, з метою забезпечення гарантованого законом права стягувача на виконання судового рішення, ухваленого на його користь, суд вважає за необхідне встановити спосіб виконання зазначеного судового рішення та зобов`язати Державну податкову служби України зареєструвати податкові накладні №3 від 17.12.2018 року, №7 від 20.12.2018 року, №11 від 21.12.2018 року, №13 від 27.12.2018 року, №14 від 27.12.2018 року, №20 від 28.12.2018 року, №21 від 31.12.2018 року, складені Товариством з обмеженою відповідальністю «Реал-Строй», датою їх фактичного подання до Державної фіскальної служби України 15.01.2019 року шляхом занесення в ручному режимі інформації про вказані податкові накладні, враховуючи, що зазначений спосіб виконання рішення суду не вплине на суть самого судового рішення, яке підлягає виконанню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал-Строй» про встановлення способу виконання судового рішення у справі №160/4037/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 248, 378, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал-Строй» про встановлення способу виконання судового рішення у справі №160/4037/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал-Строй» до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Встановити спосіб виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року у справі №160/4037/19 в частині: зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні №3 від 17.12.2018 року, №7 від 20.12.2018 року, №11 від 21.12.2018 року, №13 від 27.12.2018 року, №14 від 27.12.2018 року, №20 від 28.12.2018 року, №21 від 31.12.2018 року, складені Товариством з обмеженою відповідальністю «Реал-Строй», датою їх фактичного подання до Державної фіскальної служби України 15.01.2019 року шляхом занесення в ручному режимі інформації про вказані податкові накладні.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст. 294, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець