Справа № 640/19313/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Київ №640/19313/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністрати-вну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товарист-ва "Авант-Банк" Караченцева Артема Юрійовича (далі - Уповноважена особа), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гаранту-вання вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду, позивач просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення, оформлене повідомленням Уповнова-женої особи від 25.02.2016 №887/8, про віднесення до нікчемних правочинів - операції щодо перерахування коштів з рахунку фізичної особи на рахунок №_ у ПАТ "Авант-Банк", відкритого на підставі договору банківського рахунку фізичної особи №Д-Ф/16/1019-01247, укладеного 26.01.2016 між позивачем та ПАТ "Авант-Банк", яка була проведена 29.01.2016 на суму 8000 доларів США;

- зобов`язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію про пози-вача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Авант-Банк" за рахунок Фонду, які були розміщені на рахунку № НОМЕР_1 в іноземній валюті - 8000 доларів США, який відкритий на підставі договору банківського вкладу фізич-ної особи №Д-Ф/16/1019-01247, укладеного 26.01.2016 між позивачем та ПАТ "Авант-Банк".

Підставою позову зазначено те, що позивач є вкладником ПАТ "Авант-Банк" (далі - Банк) і на нього поширюються передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" гарантії відшкодування коштів за вкладом. Зазначає, що на його рахунку знаходилися кошти у сумі 8000 доларів США. Зазначені кошти, що надійшли на рахунок позивача з рахунку ОСОБА_2 , не були відшкодовані. Вважає, що операції з переказу коштів на банківський рахунок позивача не відносяться до нікчемних правочинів згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також відсутні судові рішення про визнання правочину недійсним, тому не включення позивача до переліку вкладників є неправомірним.

Відповідач відзив чи інші матеріали на подав.

Третя особа подала письмові пояснення, в яких просить відмовити в позові, зазначив-ши, що: грошові перекази є діями особи, які спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто їх можна віднести до правочинів у розумінні ЦК України; Фонд чи його уповноважена особа можуть віднести до нікчемних як договір банківського вкладу, так і правочини, пов`язані із залученням коштів на банківський рахунок вкладника; ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальною нормою та визначає виключний перелік підстав для віднесення правочинів до нікчемних. Також, третьою особою заявлено клопотання про поновлення строку для подання до суду цих пояснень, яке судом задоволено з наведених у клопотанні підстав.

Суд вирішив поновити третій особі процесуальний строк на подання пояснень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2020 закрито про-вадження у частині вимоги про визнання протиправним і скасування рішення Уповноваже-ної особи про нікчемність правочину.

Дослідивши докази у справі, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

26.01.2016 між позивачем (Вкладник) і Банком укладено договір банківського вкладу (депозиту) №Д-Ф/16/1019-01247 "АВАНТ строковий", за умовами якого Банк приймає від вкладника грошові кошти (Вклад) в сумі 8000 доларів США на строковий (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 (Рахунок).

Згідно з копією виписки по рахунку позивача № НОМЕР_2 за 29.01.2016 з рахун-ку ОСОБА_2 № НОМЕР_3 у Банку на вказаний рахунок позивача перераховано кошти в сумі 8000 доларів США, призначення платежу "Перерахування коштів на депозитний рахунок за дог№Д-Ф/16/1019-01247 від 26.01.2016" (а.с. 22).

Із 29.01.2016 по 25.02.2016 запроваджено тимчасову адміністрацію Банку, а з 26.02.2016 здійснюється процедура ліквідації Банку. Уповноваженою особою на здійснення ліквідації Банку була призначена Ларченко І.М . На час вирішення справи Уповноваженою особою є ОСОБА_4 .

Листом Уповноваженої особи від 11.07.2018 №419 повідомлено представнику позива-ча про те, що позивача внесено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, розмір відшкодування становить 7,05 грн. Також повідомлено, що відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гаранту-вання вкладів фізичних осіб" операцію по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_2 (840), проведену 29.01.2016 на суму 8000 доларів США, та договір банківського вкладу від 26.01.2016 №Д-Ф/16/1019-01247 визнано нікчемними, а кошти повернено на рахунок відправника (а.с. 20).

Зазначені у листі обставини підтверджуються наданими позивачу і наявними у справі копіями повідомлення Уповноваженої особи про нікчемність від 25.02.2016 №887/8 (а.с. 21) і виписки по рахунку позивача № НОМЕР_2 у Банку за 24.02.2016 (а.с. 22).

Спірні правовідносини виникли у сфері функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та стосуються включення позивача до переліку рахунків вкладників банку, які мають право на відшкодування Фондом коштів за вкладом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гаран-тування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452) (у редакції, чинній на час внесення змін до загального реєстру вкладників) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 Закону №4452:

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3);

вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4).

Як встановлено судом, позивачу на підставі договору банківського вкладу відкрито у Банку рахунок № НОМЕР_2 , на який зараховано 8000 доларів США, тому позивач вважається вкладником цього Банку.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №4452 Уповноважена особа складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону №4452 Уповноважена особа протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умова-ми відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у т.ч. шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Пунктом 6 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (далі - Положення), визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків (абз. 15), які надаються неплатоспроможним банком до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом (абз. 16).

Доказів того, що Уповноваженою особою відповідно до ст. 27 Закону №4452 включе-но позивача до переліку рахунків вкладників або протягом процедури ліквідації подано до Фонду додаткову інформацію про позивача, який має право на відшкодування котів за вкладом у сумі 8000 доларів США, відповідач до суду не надав, про наявність таких доказів - не зазначив, а судом таких фактів не встановлено.

Оцінюючи правомірність не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, суд зважає на таке.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 26 Закону №4452 гарантії Фонду не поширюються на відшко-дування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Такі випадки визначені у ч. 4 ст. 26 Закону №4452, однак про їх наявність ніхто з учасників справи не стверджував і доказів не надав, а судом таких випадків не встановлено.

Щодо визнання нікчемним правочину відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452, суд зазначає наступне.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 передбачено, що правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у т.ч. договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

При вирішенні справи суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 №826/1476/15 про те, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону №4452 підстав, за яких правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемни-ми, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону №4452 (п. 42). Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі право-чини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, та договорами з відповідними клієнтами. Банку (п. 45). Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону №4452 не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46). При цьому при виявленні нікчем-них правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визна-вати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укла-дення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону №4452) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).

У справі відсутні докази, які б достовірно і переконливо свідчили про те, що умови укладеного між позивачем і Банком правочину, на підставі якого позивачу відкрито банків-ський рахунок і зараховано кошти, передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавст-вом чи внутрішніми документами банку. Досліджена судом копія договору банківського вкладу таких умов не містить.

Транзакція (операція) з перерахування коштів з рахунку ОСОБА_2 на рахунок позивача, зважаючи на висновок Великої Палати Верховного Суду у п. 45 постанови від 04.07.2018 №826/1476/15, не є правочином, укладеним між Банком та позивачем, тому твердження про нікчемність цього правочину відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 є безпідставними і не доводять правомірність не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

У цьому ж контексті суд враховує висновок Верховного Суду у постанові від 23.04.2019 у справі №822/6076/15, який зазначив, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Водночас, як вбачається із встановлених судом обставин справи, укладення договору банківського рахунку відбулося до запровадження тимчасової адміністрації Банку (29.01.2016), що не суперечить ч. 3 ст. 36 Закону №4452, якою встановлено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Посилання Уповноваженої особи у повідомленні від 25.02.2016 №887/8 на результати перевірки правочинів та застосування наслідків нікчемного правочину суд відхиляє з тих підстав, що наслідки нікчемності правочину настають для сторін у силу закону, а не рішення Уповноваженої особи, яке є внутрішнім розпорядчим документом. Відповідна правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах №820/1648/17 від 04.07.2018, №910/12294/16 від 11.04.2018, №910/24198/16 та №910/17448/16 від 16.05.2018. Тому, наявність такого наказу не спростовує визначені у ст. 26 Закону №4452 гарантії відшкодування позивачу коштів за його вкладом і не є перешкодою для прийняття судом справедливого рішення з метою ефективного захисту порушених прав позивача.

Між тим, згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону №4452 не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Отже, судом не встановлено обмежень щодо укладення договору банківського вкладу чи зарахування на нього коштів, а також передбачених ч. 3 ст. 36 і ч. 3 ст. 38 Закону №4452 обставин, з якими пов`язується нікчемність правочину із зарахування на рахунок позивача 8000 доларів США, що дає суду підстави для висновку про незаконність і необґрунтованість визнання Уповноваженою особою правочину позивача.

Про наявність інших правових підстав нікчемності операцій із зарахування коштів у сумі 8000 доларів США на рахунок позивача чи доказів визнання цього правочину недійсним у судовому порядку або застосування рішенням суду наслідків недійсності нікчемного правочину відповідачем не зазначено й до суду таких не надано.

Зважаючи на недоведеність відповідачем наявності передбачених ст.ст. 26, 36, 38 Закону №4452 підстав для не відшкодування Фондом позивачу гарантованої суми за вкладом на рахунку у розмірі 8000 доларів США, суд дійшов висновку про те, що гарантії Фонду поширюються на відшкодування позивачу коштів за цим вкладом.

Встановлена судом обставина сторнування у лютому 2016р. коштів у сумі 8000 дола-рів США з рахунку позивача на рахунок ОСОБА_1 не є підставою для не відшкодування йому коштів за вкладом, оскільки Закон №4452 такої підстави не передбачає. Натомість, ст. 26 Закону №4452 передбачає відшкодування коштів у розмірі вкладу на день початку проце-дури виведення Фондом банку з ринку, а, як встановив суд, станом на 29.01.2016 (виведення Банку з ринку) на рахунках позивача перебували кошти у сумі 8000 доларів США.

Враховуючи, що згідно із ст. 26 Закону №4452 позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, але не був включений Уповноваженою особою до переліку рахунків з причин, правомірність яких не доведена перед судом, суд дійшов висновку про допущення цим відповідачем протиправної бездіяльності, яка порушила право позивача на одержання гарантованої суми відшкодування.

З метою ефективного захисту і поновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача подати до Фонду додаткову інформацію про внесення змін та доповнень до переліку рахунків про позивача, якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладом у сумі 8000 доларів США за рахунок Фонду в межах суми граничного розміру відшкодування.

Отже, зважаючи на кваліфікацію судом визнання відповідачем позову і наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається і ніким не заперечувалось та не оспорювалось, що про повідомлення Уповноваженої особи про нікчемність правочину від 25.02.2016 №887/8 позивачу стало відомо з листа Уповноваженої особи від 11.07.2018 №419. Позов подано 20.11.2018, тобто в межах встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України (в чинній на час звернення до суду редакції) шестимісячного строку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №817/649/16 зроблено висновок про те, що дія ч. 3 ст. 22 Закону України від 12.05.1991 №1023-XII "Про захист прав споживачів" поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону №4452-VI.

Оскільки, за висновком Верховного Суду, позивача звільнено від сплати судового збору, то сплачений згідно з квитанцією від 20.12.2018 №283 судовий збір у сумі 704,80 грн. може бути повернутий за відповідною заявою.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 159, 189, 90, 241-246, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 повністю.

2. Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на лік-відацію Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" Караченцева Артема Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про внесення змін та доповнень до переліку рахунків вкладників Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк", які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гаранту-вання вкладів фізичних осіб, про ОСОБА_1 , якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладом на рахунку № НОМЕР_1 у сумі 8000 (вісім тисяч) доларів США за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах суми граничного розміру відшкодування.

Позивач:

ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" Караченцев Артем Юрійович;

04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, 17.

Третя особа:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко