Справа № 400/3278/19
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/3278/19
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д..

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року у справі за позовом приватного підприємства «Захід» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 04.04.2019 р. № UA 504060/2019/000001/1 та картки відмови від 04.04.2019 р. № UA 504060/2019/00016, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, приватне підприємство «Захід» звернулося із позовом до Миколаївської митниці ДФС, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA504060/2019/000001/1 від 04.04.2019 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № UA504060/2019/00016 від 04.04.2019 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач допустив порушення вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваних рішень. Зокрема, під час оформлення електронної митної декларації позивач подав всі наявні документи, які підтверджували митну вартість товару, але відповідач безпідставно використав для визначення митної вартості товару резервний метод відповідно до ст. 64 Митного кодексу України, замість основного, першого методу - за ціною договору (вартість операції) відповідно до ст. 57 Митного кодексу України.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року адміністративний позов приватного підприємства «ЗАХІД» до Миколаївської митниці ДФС задоволений в повному обсязі.

Визнане протиправним та скасоване рішення про коригування митної вартості товарів № UA504060/2019/000001/1, прийняте 04.04.2019 року Миколаївською митницею ДФС.

Визнана протиправною та скасована картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № UA504060/2019/00016 від 04.04.2019 року, прийнята Миколаївською митницею ДФС.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Миколаївська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що надані позивачем для митного оформлення документи не містили всіх даних, які б підтверджували задекларовану ним митну вартість товару, зокрема була відсутня інформація щодо фрахту судна перевізником, витрат судових агентів, оплати податку на вантаж. Крім того, деякі документи, на думку апелянта, містять ознаки підробки. Такі обставини розцінені апелянтом як підстава для коригування митної вартості за другорядним методом.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилався на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ПП «ЗАХІД» імпортує скло та дзеркало окремими партіями на підставі контракту з підприємством-виробником Trakya Glass Bulgaria EAD.

30.03.2019 року до морського порту «Миколаїв» від постачальника надійшла чергова партія вантажу (т/х NOVA), який задекларований за електронною митною декларацією № UA504060/2019/002115 від 30.03.2019 року.

30.03.2019 року о 21:54:20 год., відповідач повідомив позивача, що товар "... необхідно пред`явити для митного огляду, який необхідно провести в присутності…" начальника та о/у ВБКОЗ УСБУ в Миколаївській області, але не повідомив про дату, час та місце огляду.

Позивач не заперечував проти проведення митного огляду та направив відповідачу лист за вихідним № 30-03/06 від 30.03.2019 року, яким проінформував митницю про готовність надати товар до митного огляду (а. с. 53).

03.04.2019 року листом № 03-04/022 позивач повторно проінформував митний орган про готовність надання товару до митного огляду та вимагав невідкладного проведення митного огляду (а. с. 54).

04.04.2019 року був проведений митний огляд вантажу, за результатом якого не було виявлено порушень.

04.04.2019 року о 17:31 год., одразу після проведення огляду товару, та через 4 дні 19 год. 27 хв. після прийняття електронної митної декларації в базу даних, відповідач повідомив позивача, що документи які подані ним 30.03.2019 року не містять всіх числових значень складових митної вартості, а тому необхідно надати документи (за переліком) згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 МК України.

Листом № 041-04/01 від 04.04.2019 року позивач повідомив, що інші документи відсутні, оскільки разом з декларацією надані всі документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення.

04.04.2019 року о 18:23 год. апелянт повідомив позивача про прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA504060/2019/000001/1 від 04.04.2019 року та картку відмови № UA504060/2019/00016 в прийнятті митної декларації від 04.04.2019 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган мав можливість визначити ціну товарів за основним методом на підставі поданих позивачем документів, а відмова у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою резервного методу, носять протиправний характер.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 6 ст. 54 МК України надає органу доходів і зборів право відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно із ч. 1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 МК України, строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: 1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу; 2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; 3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу; 4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті; 5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції"; 6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні.

Згідно ч. 1 ст. 338 МК України, огляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення, пред`явлених органу доходів і зборів (у тому числі для перерахунку та зважування), проводиться в можливо короткий строк після прийняття рішення про його проведення.

Частиною 5 ст. 338 МК України передбачено, крім випадків, зазначених у частинах другій - четвертій цієї статті, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 14 Вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 467 однією з підстав для огляду товарів визначає одержання в установлених законодавством випадках від правоохоронних органів письмових доручень за формою згідно з додатком у рамках кримінального провадження. Такі доручення обов`язково повинні містити інформацію про підстави їх надсилання, номер відповідного провадження (справи), строк виконання, відомості про товари, осіб, які їх переміщують, та/або про транспортні засоби комерційного призначення, з використанням яких можуть бути вчинені порушення законодавства з питань державної митної справи.

Таким чином, перелік випадків, коли відповідач може відступити від загального строку проведення митного огляду, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумачення та жодне з 6 виключень не може бути застосовано до випадку позивача в цій справі.

Враховуючи наведені норми п. 14 абз. 4 Вичерпного переліку - у разі не виявлення порушень митних правил під час проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення з підстави, передбаченої цим пунктом, такий огляд (переогляд) проводиться у строк, установлений частиною першою статті 255 Митного кодексу України.

Отже, як правильно встановив суд першої інстанції, відповідачем отримані доручення на проведення спільного огляду товарів, ввезених на митну територію України в режимі імпорт, або які вивозяться з митної території України в режимі експорт (реекспорт) підприємством ПП «Захід», та листи УСБУ в Миколаївській області від 27.03.2019 року № 64/20-2993, № 964/20-2994, № 64/20-2995, в яких зазначено про обов`язковість відбору відповідних проб при огляді товару «ПП «Захід». Вказані доручення надійшли на адресу Митниці 27.03.2019 року, тоді як судно «NOVA» з товаром ПП «Захід» скло, дзеркало прибуло до митного поста «Октябрьский» 30.03.2019 року, тобто за три дні до заходу судна в порт.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач, у зв`язку з отриманням доручення УСБУ, мав законні підстави для проведення огляду товару позивача, але наявність такого доручення не змінює процедурних правил проведення митного огляду, встановлених в МК України, тобто виконання доручення УСБУ повинно відбуватись у спосіб, порядок та строк, передбачені МК України.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не забезпечення позивачем безперешкодного доступу до товарів для проведення митного огляду, оскільки позивач двічі 30.03.2019 року та 03.04.2019 року направляв на адресу апелянта інформаційні повідомлення про готовність надати товар до митного огляду, тобто дії позивача свідчать про його зацікавленість у якнайшвидшому завершені митних процедур. Апелянт не наддав доказів на підтвердження того, що позивач перешкоджав в проведенні митного огляду.

Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги щодо не дослідження судом першої інстанції обставин через які коригування митної вартості не відбулось протягом чотирьох годинного строку.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо заниження митної вартості товарів та визначення митної вартості товарів на раніше визначених митними органами митних вартостях подібних товарів, митне оформлення якого здійснено іншими митницями.

При цьому апеляційний суд зазначає, що сам по собі факт відмінності ціни на товар, що імпортується від звичайної, не може беззастережно свідчити про її заниження декларантом, оскільки ціна товару є результатом домовленості продавця і покупця та залежить від багатьох факторів, а тому у господарських правовідносинах звичайною практикою є встановлення різної ціни на один і той самий товар.

Щодо доводів апелянта про наявність ознак підробки в наданих позивачем документах, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що , контракт та інші документи підписані належним чином - електронними засобам зв`язку, оскільки п. 11.2 контракту (а.с. 25) передбачає підписання самого контракту, змін та (чи) доповнень до нього, комерційних документів та листування за контрактом особисто та/або з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем і факсимільє, чим і пояснюється однаковість підписів. За таких обставин апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо відсутності письмової згоди двох сторін на використання цифрових ключів/підписів/печатків, факсимільє.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта стосовно того, що договір транспортних послуг Чартер-партія від 15.03.2019 року укладений між позивачем та Судовим оператором - NLS SAGLIK VE LOGJISTIK HIZMETLERI LTD.STI., в той час як у коносаменті за проформою Congenbill 1994 № 1 від 27.03.2019 року у якості перевізником є ASTERI SHIPPING LTD VALETTA MALTA (а.с. 32-33, 42-46). При цьому апеляційний суд зазначає, що вказаний коносамент містить застереження, передбачені проформою, «коносамент для використання спільно із чартер-партіями», «фрахт повинен бути сплачений відповідно до чартер-партії від 15.03.2019 року», коносамент містить підпис капітана судна. Також Чартер-партія від 15.03.2019 року передбачає, що компанія NLS SAGLIK VE LOGJISTIK HIZMETLERI LTD.STI. є оператором судна, отримувачем фрахту; визначені порти завантаження - Варна Болгарія, вивантаження Миколаїв Україна; вказаний товар скло; зазначені обов`язки капітана судна підписати «чистий коносамент»; вказаний розмір фрахту 83 000 доларів США; визначено, що додаткові витрати по страхуванню відбуваються за рахунок ПП «Захід» , та вказаний обов`язок сторін використовувати проформу Congenbill 1994. Апеляційний суд додатково зазначає, що застосування проформи коносаменту проформи Congenbill 1994, вказує на згоду сторін на застосування Міжнародної конвенції по уніфікації деяких правил про коносамент від 25.08.1924 року (Гаазько-Вісбійські правила), яка розуміє під терміном «перевізник» як судновласника так і фрахтувальника (пункт а) стаття 1).

Пунктом 24 Чартер-партії від 15.03.2019 року передбачено, що витрати на суднових агентів включені до загальної суми фрахту, а тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не надання позивачем бухгалтерської документації щодо витрат судових агентів.

Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу та доводи апеляційної скарги з цього приводу, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав:

- копію договору про надання правничої допомоги від 03.09.2019 року (а. с. 108),

- додаток № 020919/8 до договору про надання правничої допомоги від 03.09.2019 року,

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю,

- рахунок № 400/3278/19/1 від 02.12.2019 року,

- копію платіжного доручення від 02.12.2019 року № 781 на суму 20 000,0 грн.,

- детальний опис послуг.

Гонорар за представництво адвокатом Колесніковим Віталієм Валерійовичем інтересів позивача в суді першої інстанції становить 20000,0 грн., до якого, згідно із додатком до договору № 020919/1 від 03.09.2019 року, включено: ознайомлення з наданими матеріалами, аналіз судової практики, збір доказів, усні консультації та погодження правової позиції у справі, підготовка проектів та подання заяв по суті справи, заяв та клопотань (за необхідності), усунення недоліків позовної заяви (за наявності), участь в одному судовому засіданні.

Відповідно до детального опису послуг, адвокат надав такі послуги: з`ясування обставин справи, отримання пояснень від клієнта та декларанта, аналіз письмових матеріалів та судової практики, усні консультації та погодження правової позиції у справі (8 годин), підготовка проекту та направлення позовної заяви, усунення недоліків позовної заяви (судовий збір) (10 годин), відповідь на відзив (5 годин), участь в одному судовому засіданні (1 судодень), процесуальні заяви (судові витрати) (0,5 годин).

Оскільки матеріалами справи не підтверджено те, що сторони Договору погодили вартість однієї години, враховуючи правову позицію ВС, викладену у додатковій постанові від 12.09.2018 року у справі № 810/4749/15, суд першої інстанції зменшив розмір витрат на правничу допомогу до суми 12 000,0 грн.

Заперечуючи проти стягнення з митного органу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 грн., апелянт посилається на те, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неспівмірної вартості наданих позивачу послуг з професійної правничої допомоги, оскільки оскаржувані рішення містять велику кількість підстав за яких митний орган дійшов висновку про необхідність коригування митної вартості товарів та за яких прийняв рішення про відмову в митному оформлені. (а.с. 58-60). При цьому апеляційний суд зазначає, що підготовка позову, заперечень на відзив на позов, у справах цієї категорії, потребує ретельного та кропіткого вивчення копій всіх документів, опрацювання контрактів, чартер-партії, коносаменту, та іншої документації, яка була надана до ЕМД, а тому 12 000 грн., стягнутих з відповідача у відшкодування на професійну правничу допомогу, є співмірними із наданими позивачу послугами.

Окремо апеляційний суд зауважує, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу була подана позивачем 09.12.2019 року, копія заяви із доданими до неї додатками була направлена відповідачу (а.с. 115), але до ухвалення рішення по суті спору 20.01.2020 року, відповідач не надав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, проте як обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 134 КАС України).

Цитування апелянтом норм права не свідчить про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги в сумі 12 000 грн., які стягнуті з митного органу на користь позивача.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 2-12, 134, 72-77, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 28.04.2020 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.