Справа № 371/850/18
Суддя: Капшук Л. О.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

29.04.2020 Єдиний унікальний № 371/850/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Миронівка

ЄУН 371/850/18

Провадження № 2-а/371/6/20

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Сахненко О.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону ПП у м. Кременчузі УПП в Полтавській області ДПП Колесника Антона Ігоровича, інспектора роти № 2 батальйону ПП у м. Кременчузі УПП в Полтавській області ДПП Мовчана Сергія Сергійовича про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 29 червня 2018 року о 17 годині на транспортному засобі автомобілі марки «VOLVO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки «KEMPF SP 34-3», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався на 78 км автомобільної дороги сполученням «Полтава-Олександрія» та був зупинений інспектором роти № 3 батальйону ПП у м. Кременчузі УПП в Полтавській області ДПП Колесником А.І.

Поліцейський повідомив про вчинення ним адміністративного правопорушення та виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,в якій вказав на факт перевезення негабаритного вантажу, ширина якого складала більше ніж 2,6 м, без відповідного дозволу з органами Національної поліції, чим порушив вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху. Постановою його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Цього ж дня о 17 годині 50 хвилин він рухався вулицею Київська, 66 міста Кременчук та був зупинений інспектором роти № 2 батальйону ПП у м. Кременчузі УПП в Полтавській області ДПП Мовчаном С.С.

Поліцейський також виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,в якій вказав на факт перевезення негабаритного вантажу, ширина якого складала більше ніж 2,6 м, чим порушено вимоги п 22.5 Правил дорожнього руху. Постановою його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Таким чином, при одноразовому перевезенні вантажу (комбайна) за маршрутом «смт. Нові Санжари Полтавської області - м. Світловодськ Кіровоградської області» 29 червня 2018 року відносно нього було винесено дві постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за одне й те ж правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, та застосовано два стягнення у виді штрафу в розмірі по 510 грн.

В день винесення відносного нього постанов 29 червня 2018 року він здійснював перевезення вантажу (комбайна) за одним маршрутом та з однією метою - доставити вантаж від місця відправки до місця призначення, а мотивом слугувало виконання завдання по перевезенню вантажу.

Вважає, що мало місце одне (продовжуване) правопорушення, а зафіксовані відповідачами окремі діяння є лише необхідним епізодом одного цілого, безперервним здійсненням єдиного діяння.

Отже, оскільки продовжуване правопорушення має єдиний умисел, єдину мету для всіх окремих діянь, що його утворюють, то воно є одиничним правопорушенням.

Таким чином інспектор Мовчан С.С. не мав правових підстав для винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за одне й те ж правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, та накладати штраф в розмірі 510 гривень.

Окрім того, вважає, що обидві оскаржувані постанови винесені з порушенням чинного законодавства, тому є незаконними.

Стверджує, що інспектори порушили вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорували порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП, справу розглянули у скороченому провадженні, не виконали вимоги ст. 283 КУпАП щодо змісту постанови. Він був позбавлений можливості скористатися в повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Вважає, що відповідачі не мали права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити оскаржувані постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Він не погоджувався з допущеними порушеннями, проте протоколи про адміністративне правопорушення інспекторами не складалися, відразу були винесені постанови.

Просив визнати дії відповідачів протиправними та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 27 липня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до правил ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частина 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) категорію та складність справи..

Згідно зі ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 124 КАС України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками відповідачам направлено за адресою їх місцезнаходження 27 липня 2018 року.

21 серпня 2018 року до Миронівського районного суду Київської області повернуто рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, за змістом яких відповідачі ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримали 9 серпня 2018 року.

Відповідно до положень ст. 257 КАС України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

Інспектор роти № 3 батальйону ПП у м. Кременчузі УПП в Полтавській області ДПП Колесник А.І. подав до суду відзив на позов, в якому заперечив проти позовних вимог.

У відзиві інспектор вказав, що за п. 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Ним було ухвалено постанову серії ВР № 160099 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за те, що водій ОСОБА_1 29 червня 2018 року, близько 17 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом автомобілем марки «VOLVO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки «KEMPF SP 34-3», державний номерний знак НОМЕР_2 , на 78 км а/д М-22 «Полтава - Олександрія», здійснив перевезення негабаритного вантажу, ширина якого складала більше ніж 2,6 м, без відповідного дозволу з органу Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України.

Згідно з абзацом першим п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п. 25 Правил забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Відповідно до п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМУ від 27.06. 2007 року № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктами 25-28 Порядку визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

В адміністративному позові позивач підтверджує, що в місці, час та дату, вказані в оскаржуваній постанові, він здійснював рух на, вказаному вище, транспортному засобі та перевозив вантаж (комбайн), ширина якого перевищувала 2,6 м., додає подорожній лист вантажного автомобіля від 29.06.2018 року. Поряд з цим, позивач не заперечує відсутність та ненадання на вимогу працівника поліції для перевірки дозвільного документу на перевезення негабаритного вантажу, виданого уповноваженими органами Національної поліції. До адміністративного позову позивачем таких документів також не додано.

Не заслуговують на увагу доводи позивача щодо притягнення його відповідачами до адміністративної відповідальності за одне й те ж правопорушення, оскільки оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення ухвалена 29 червня 2018 року за порушення водієм Правил дорожнього руху за іншим місцем скоєння адміністративного правопорушення, а саме в графі 6 оскаржуваної постанови внесено відомості, що позивач керуючи транспортним засобом автомобілем марки «VOLVO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки «KEMPF SP 34-3», державний номерний знак НОМЕР_2 , на 78 км а/д М-22 «Полтава - Олександрія» здійснив перевезення негабаритного вантажу, ширина якого складала більше ніж 2,6 м, без відповідного дозволу з органами Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України.

Згідно п. 2.4.2 ПДР України, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Таким чином, оскільки позивач після виявлення невідповідності фактичних габаритних параметрів перевезеного ним вантажу (комбайна) установленим нормам і правилам, за наявності яких рух транспортного засобу забороняється, всупереч положенням п.п. 22.5, 2.4.2 ПДР України, п. 25-28 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 27.06.2007 № 879, не припинив його перевезення до отримання в установленому порядку дозволу на перевезення автомобільними дорогами даного вантажу, а продовжив рух з 17 год. 00 хв. до 17 год. 50 хв., чим вчинив правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП.

Вважає, що мотиви позивача, викладені в адміністративному позові, не спростовують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В місці, час та дату, вказані в оскаржуваній постанові, під час патрулювання було виявлено вантажний транспортний засіб під керуванням позивача, який перевозив великогабаритний вантаж. Позивачу було повідомлено спеціальне звання, посаду та прізвище поліцейського, повідомлено про причину зупинки. Під час з`ясування фактичних обставин справи та перевірки документів водія було встановлено, що дозволу на участь у дорожньому русі транспортного засобу, габаритні параметри якого перевищують нормативні, позивач при собі не мав та інспектору патрульної поліції не надав, що є порушенням п. 22.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 132-1 КУпАП.

Позивачу було повідомлено про адміністративну відповідальність за вчинене правопорушення, роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок та строки оскарження постанови, порядок та строки сплати адміністративного штрафу.

Позивач на місці розгляду справи не заперечував проти факту вчинення адміністративне правопорушення. Будь-яких доказів на дотримання правил дорожнього руху, в порядку ст. 268 КУпАП, на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем надано не було. Від надання письмових пояснень по факту вчиненого правопорушення водій відмовився, жодних клопотань не заявляв.

Таким чином, було прийнято до уваги факт виявлення адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, усні пояснення позивача, відсутність у позивача необхідних документів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП.

Постанову оголошено в присутності водія негайно після розгляду справи про адміністративне правопорушення та надано її копію.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, а також форми та бланку, визначених «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (в тому числі ст. 132-1 КУпАП).

Послався на висновки Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 14.02.2018 року по справі 536/583/17, за якими у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Зважаючи на те, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем марки «VOLVO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки «KEMPF SP 34-3», державний номерний знак НОМЕР_2 , на 78 км а/д М-22 Полтава - Олександрія, здійснив перевезення негабаритного вантажу, ширина якого складала більше ніж 2,6 м, без відповідного дозволу з органами Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України, він, як інспектор роти №3 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень, мав право розглянути справу про адміністративне правопорушення та винести постанову ВР № 160099 від 29 червня 2018 року.

Позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Незгода позивача з фактом його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Вимоги позивача про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції не можуть підлягати задоволенню, оскільки статтею 286 КАС України встановлено вичерпний перелік повноважень місцевого загального суду як адміністративного за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Просив відмовити у задоволенні позову.

Аналогічний відзив було подано і інспектором роти № 2 батальйону ПП у м. Кременчузі УПП в Полтавській області ДПП Мовчаном С.С.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено такі фактичні обставини.

29 червня 2018 року інспектор роти №3 батальйону ПП у м. Кременчузі УПП в Полтавській області ДПП Колесник А.І. виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 160099, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, та застосував стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

За змістом постанови водій ОСОБА_1 29 червня 2018 року, близько 17 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом автомобілем марки «VOLVO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки «KEMPF SP 34-3», державний номерний знак НОМЕР_2 , на 78 км а/д М-22 «Полтава - Олександрія», здійснив перевезення негабаритного вантажу, ширина якого складала більше ніж 2,6 м, без відповідного дозволу з органу Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України.

Крім того, 29 червня 2018 року інспектор роти № 2 батальйону ПП у м. Кременчузі УПП в Полтавській області ДПП Мовчан С.С., виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 161496, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та застосував стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

За змістом постанови водій ОСОБА_1 . 29 червня 2018 року, близько 17 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом автомобілем марки «VOLVO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки «KEMPF SP 34-3», державний номерний знак НОМЕР_2 , у місті Кременчук по вулиці Київська, 66, здійснив перевезення негабаритного вантажу, ширина якого складала більше ніж 2,6 м, без відповідного дозволу з органу Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України.

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами викладені в Правилах проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 №30.

Відповідно до п. 4 Правил рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Таким чином, основним документом, який дає право на рух великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами та визначає умови і режим їх проїзду, є дозвіл, що видається перевізнику відповідним підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства і т.д.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п. 25 Правил забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Відповідно до п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМУ від 27.06.2007 № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктами 25-28 Порядку визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

За ст. 132-1 КУпАП настає адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Дії ОСОБА_1 посадовими особами, які винесли постанови у справі про адміністративне правопорушення, кваліфіковано за ст. 132-1 КУпАП. За змістом оскаржуваних постанов суть правопорушення полягає в порушенні ним вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Звертаючись до суду, позивач не заперечив та не оспорив тих обставин, що в місці, у дату та час, вказані в оскаржуваних постановах, він здійснював рух автомобілем марки «VOLVO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки «KEMPF SP 34-3», державний номерний знак НОМЕР_2 , та перевозив вантаж (комбайн), ширина якого перевищувала 2,6 м. На підтвердження вказаних обставин позивач до позовної заяви додав копію подорожнього листа вантажного автомобіля від 29 червня 2018 року.

Позивач не заперечив факт відсутності та ненадання на вимогу працівника поліції для перевірки дозвільного документу на перевезення негабаритного вантажу, виданого уповноваженими органами Національної поліції.

Доводи позивача про притягнення його відповідачами до адміністративної відповідальності за одне й те ж правопорушення двічі не заслуговують на увагу. Мотиви позивача, викладені в адміністративному позові, щодо вчинення триваючого правопорушення, за яке мало бути накладено одне адміністративне стягнення, не є обґрунтованими та не спростовують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Оскаржувані постанови у справах про адміністративне правопорушення, які були ухвалені 29 червня 2018 року за порушення водієм Правил дорожнього руху, складені за різними фактами правопорушень. За змістом постанов водій керував автомобілем та перевозив негабаритний вантаж без відповідного дозвільного документу на його перевезення у різних місцях та у різний час.

Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом.

Згідно п. 2.4.2 ПДР України, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Позивач, знаючи про допущене ним правопорушення, ігноруючи Правила дорожнього руху і Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, після винесення постанови про накладення адміністративного стягнення прослідував далі по своєму маршруту, хоча повинен був здійснити всі необхідні дії для усунення правопорушення, повернутися до місця завантаження та отримати дозвіл на перевезення великогабаритного вантажу, або отримати його в підрозділі Національної поліції за місцем знаходження.

Таким чином, позивач після виявлення невідповідності фактичних габаритних параметрів перевезеного ним вантажу (комбайна) установленим нормам і правилам, за наявності яких рух транспортного засобу забороняється, всупереч положенням п.п. 22.5, 2.4.2 ПДР України, п. 25-28 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 27.06.2007 № 879, не припинив його перевезення до отримання в установленому порядку дозволу на перевезення автомобільними дорогами даного вантажу, а продовжив рух з 17 год. 00 хв. до 17 год. 50 хв., чим вчинив правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП.

Суд дійшов висновку, що за наведених обставин ухвалення інспектором БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП повторної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, є правомірним.

Не заслуговують на увагу доводи позивача щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до «Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції», затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції №4/1 від 05.01.2016, поліцейський патрульної поліції відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює: безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; первинне реагування на повідомлення про правопорушення, а також самостійне виявлення правопорушення під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст.ст. 249, 276 КУпАП розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.

Позивачем не спростовано той факт, що під час патрулювання в місці, час та дату, вказані в оскаржуваних постановах, поліцейськими було виявлено вантажний транспортний засіб під керуванням позивача, який перевозив великогабаритний вантаж. Позивачу було повідомлено спеціальне звання, посаду та прізвище поліцейського, повідомлено про причину зупинки. Під час з`ясування фактичних обставин справи та перевірки документів водія було встановлено, що дозволу на участь у дорожньому русі транспортного засобу, габаритні параметри якого перевищують нормативні, позивач при собі не мав та інспектору патрульної поліції не надав, що є порушенням п. 22.5 ПДР України.

За приписами п. 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог п.8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно правил ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 160099 та серії ВР № 161496 від 29 червня 2018 року містять відомості, встановлені ст. 283 КУпАП: дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, місце проживання (перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення,відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, оскаржувані постанови у справі про адміністративне правопорушення складені у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, а також за формою та на бланку, визначених Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395.

Відповідно до висновків Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 14.02.2018 по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи, а саме щодо розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, а не місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі, передбачених 132-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 і 5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 з приводу місця розгляду справи про адміністративне правопорушення є помилковими з огляду на те, що після його прийняття норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги частини четвертої ст. 258 КУпАП, а саме: постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 17.05.2018 у справі № 759/12872/16-а. При цьому, процедура розгляду поліцейськими справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853.

Як зазначено у п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 132-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, Інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення.

Тому твердження позивача про розгляд справи виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи, не заслуговує на увагу.

Така позиція була застосована у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 536/583/17, від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17, від 18.04.2018 у справі № 718/891/16-а, від 25.04.2018 у справі № 750/8192/16-а та від 17.05.2018 у справі № 759/12872/16-а.

Відповідно до висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у п. 10 постанови від 17.05.2018 по справі №753/4366/17, не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Крім того, як зазначає пленум Вищого адміністративного суду у постанові від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Враховуючи викладене, оскаржувані постанови винесені у межах повноважень відповідачів в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури.

Вимоги позивача про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції не можуть підлягати задоволенню, оскільки статтею 286 КАС України встановлено вичерпний перелік повноважень місцевого загального суду як адміністративного за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності

Висновки за результатами розгляду

За правилами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд дійшов висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачами в повному обсязі не були дотримані вимоги закону і під час цього не були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справ.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскаржувані рішення відповідають вимогам закону.

Позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Незгода позивача з фактом його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, не є підставою для скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Крім того, суд вважає, що позов пред`явлено не до належного відповідача.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, працівники органів і підрозділів Національної поліції (поліцейські) при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції.

Тому, належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 73, 77, 79, 90, 122, 242-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону ПП у м. Кременчузі УПП в полтавській області ДПП Колесника Антона Ігоровича, інспектора роти № 2 батальйону ПП у м. Кременчузі УПП в Полтавській області ДПП Мовчана Сергія Сергійовича про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області 5 квітня 1996 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місце проживання : будинок під номером АДРЕСА_1

Відповідачі:

Інспектор роти № 3 батальйону ПП у м. Кременчузі УПП в полтавській області ДПП Колесник Антон Ігорович, адреса місця перебування : будинок під номером 3 по проїзду 40 років ДАІ міста Кременчук.

Інспектор роти №2 батальйону ПП у м. Кременчузі УПП в Полтавській області ДПП Мовчан Сергій Сергійович, адреса місця перебування : будинок під номером 3 по проїзду 40 років ДАІ міста Кременчук.

Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2020 року.

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук