Справа № 824/555/20-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

28 квітня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/555/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до відкриття провадження у справі його представником ОСОБА_2 -

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ ТА ІСТОРІЯ ЗАЯВИ

1.1. Представник ОСОБА_1 (далі заявник) - ОСОБА_2 , подала 28.04.2020 року до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора «Про неуспішне проходження прокурорами атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки» №273 від 10.04.2020 року.

1.2. Заява подана до Чернівецького окружного адміністративного суду до відкриття провадження у справі, відповідно до положень статтей 25,150,152,153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

1.3. За своєю правовою природою рішення, яке просить зупинити заявник, є індивідуальним актом, який породжує правові наслідки у вигляді звільнення його з займаної посади в органах прокуратури.

ІІ. АРГУМЕНТИ ЗАЯВНИКА

2.1. Так, ОСОБА_1 працює на різних посадах в органах прокуратури Чернівецької області з 14.12.2015 року.

2.2. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року, №113-ІХ (далі Закон №113) ОСОБА_1 проходив атестацію прокурорів щодо оцінювання його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, як прокурора.

2.3. 10.04.2020 року Першою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора прийнято рішення №273 «Про неуспішне проходження прокурорами атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки», відповідно до якого ОСОБА_1 не допущено до етапу проходження співбесіди, оскільки за результатами проходження тестування на загальні здібності та навички набрав 92 бали, що на 1 бал менше від прохідного балу.

2.4. В обґрунтування не набрання необхідної кількості балів за результатами проходження тестування на загальні здібності та навички, заявник зазначив, що під час проходження іспиту у вечірній час відчув погіршення самопочуття, різкий біль в ділянці голови, запаморочення голови, підвищення артеріального тиску та загальну слабкість.

Після проходження іспиту ОСОБА_1 , через погане самопочуття звернувся до лікарів, які знаходились в залі проходження атестації для надання першої невідкладної медичної допомоги.

У приміщенні, де проходила атестація, лікарями Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва о 20:15 проведено огляд заявника, яким зафіксовано артеріальний тиск 150/100, пульс 120, знято кардіограму та надано медикаментозне лікування. Окрім цього прийнято рішення про невідкладну госпіталізацію, внаслідок чого заявник того ж дня госпіталізований в КНП «Київська міська клінічна лікарня №18» та проходив стаціонарне лікування з 04.03.2020 року по 05.03.2020 року.

Подальше лікування позивач продовжив в КНП «Міська клінічна лікарня №3» з 06.03.2020 року по 17.03.2020 року. За результатами обстеження ОСОБА_1 діагностовано: дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, кризовий перебіг, неускладнений церебральний криз.

2.5. Заявник вважає, що у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я не зміг сконцентруватися, аналізувати поставленні завдання та нарівні з іншими учасниками пройти 2 етап анонімного тестування на загальні здібності, та навички з використанням комп`ютерної техніки.

2.6. Відповідно до пункту 19 Розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону №113 прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

2.7. На виконання зазначених положень Закону №113, на адресу прокурора Чернівецької області надійшов лист Генерального прокурора від 14.04.2020 року, №06/1/1-626 вих.-20, яким направлено частину рішень першої та другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур для прийняття в установленому Законом порядку рішень про звільнення з посад підпорядкованих прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.

Про вжитті заходи зобов`язано проінформувати Департамент кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора у строк до 30.04.2020 року.

2.8. ОСОБА_1 вважає рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора «Про неуспішне проходження прокурорами атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки» №273 від 10.04.2020 року протиправним та планує оскаржити, оскільки при його винесенні не враховано стан здоров`я заявника під час тестування.

Однак, враховуючи те, що реалізація цього рішення, яка відповідно до листа Генерального прокурора від 14.04.2020 року, №06/1/1-626 вих.-20 має відбутись до 30.04.2020 року, призведе до його звільнення з органів прокуратури України, вважає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора «Про неуспішне проходження прокурорами атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки» №273 від 10.04.2020 року, виконання рішення суду, у разі задоволення позову, буде неможливим та призведе до необхідності звернення до суду з іншим позовом.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту порушеного права.

На цій стадії процесу суд не констатує факт порушення права, однак забезпечує можливість виконання рішення суду, яке може бути прийнято на користь позивача.

3.2. Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року, №3-рн/2003 «У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора)» зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13) (пункт 9 мотивувальної частини рішення).

3.3. Європейський суд з прав людини у своєму рішення від 23.01.2014 року, №19336/04 «Справа «East/West Alliance Limited» проти України»» вказав на те, що межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (див., серед інших джерел, вищезазначене рішення у справі "Аксой проти Туреччини", п. 95, та рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], заява N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI) (пункт 227).

3.4. Окрім цього, в рішенні від 18.02.2010, № 54131/08 «Справа «Байсаков та інші проти України»» Європейський суд зазначив, " ... що процедура такого судового контролю становить, у принципі, ефективний засіб юридичного захисту у значенні статті 13 Конвенції стосовно скарг, пов`язаних з рішеннями про вислання та екстрадицію, але за умови існування можливості ефективної перевірки судами законності - з матеріально-правового та процесуального погляду - дискреційних дій органу виконавчої влади і можливості скасування ними такого рішення в разі необхідності (див. ухвалу у справі "Сливенко проти Латвії" [ВП], N 48321/99, п. 99, ЄСПЛ 2002-II). Однак, якщо заявник намагається запобігти своєму висланню з Договірної держави, такий засіб юридичного захисту буде ефективним лише в разі, якщо він автоматично зупиняє дію оскаржуваного рішення (див. рішення у справі "Жебремедин [Габерамадієн] проти Франції", N 25389/05, п. 66, ЄСПЛ 2007-V) (пункт 75).

3.5. Отже, підсумовуючи наведене, слід прийти до висновку, що існування інституту забезпечення позову, обумовлено потребою в ефективному юридичному захисті прав та інтересів людини. Ефективне використання інституту забезпечення позову унеможливить порушення права людини, яке на думку останньої є порушеним.

3.6. У цій справі заявник, проходячи атестацію прокурорів щодо оцінювання професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, не набрав необхідної кількості балів, внаслідок чого 10.04.2020 року Першою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора прийнято рішення №273 «Про неуспішне проходження прокурорами атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки», відповідно до якого ОСОБА_1 не допускається до етапу проходження співбесіди.

Не набрання необхідної кількості балів під час тестування, заявник обґрунтовує не належним станом свого здоров`я, на підтвердження чого надав суду відповідні медичні документи.

У разі відповідності позиції заявника обставинам, які мали місце під час проходження ним тестування, можна стверджувати про не рівні умови здачі тесту через призму фізичного стану тестуємої особи, що свідчить про наявність елементів дискримінаційного характеру.

3.7. Відповідно до положень підпункту 2 пункту 19 Розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону №113 наведене вище є підставою для звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури України, яке, відповідно до листа Генерального прокурора від 14.04.2020 року, №06/1/1-626 вих.-20, має відбутись до 30.04.2020 року.

3.8. За таких обставин, слід прийти до висновку, що у разі не забезпечення цього позову шляхом зупинення дії рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора №273 від 20.04.2020 року «Про неуспішне проходження прокурорами атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки» ОСОБА_3 буде звільнений з органів прокуратури, незалежно від оцінки суду на предмет правомірності такого рішення.

3.9. На цій стадії процесу суд не вправі надавати оцінку щодо правомірності рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора №273 від 20.04.2020 року «Про неуспішне проходження прокурорами атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки». Така оцінка має бути надана за наслідками розгляду справи по суті, заслухавши при цьому аргументи обох сторін.

3.10. Однак, в даному разі суд стверджує, що без вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_3 буде звільнений з органів прокуратури, у строк визначений Генеральним прокурором, тобто до 30.04.2020 року.

3.11. Прогнозоване звільнення заявника з органів прокуратури є втручанням в його конвенційні права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист людини та основоположних свобод, в частині права на працю. Таке втручання може бути обґрунтованим виключно у разі його правомірності, тобто після надання судом оцінки правомірності рішенню Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора №273 від 20.04.2020 року «Про неуспішне проходження прокурорами атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки».

3.12. Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

3.13. Окрім цього, згідно із частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

3.14. Частина 2 статті 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

3.15. Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. При цьому, заявник обов`язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі.

3.15. Як наведено вище судом, на думку ОСОБА_1 , невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може істотно ускладнити виконання рішення суду, водночас ефективний захист та поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, буде не можливим.

3.16. Суд погоджується з такою позицією ОСОБА_1 , оскільки рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора №273 від 20.04.2020 року «Про неуспішне проходження прокурорами атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки», є підставою для звільнення заявника з органів прокуратури і його реалізація фактично нівелює ефективність судового захисту у цій справі.

Інтерес заявника у даному разі полягає в продовженні його служби в органах прокуратури і саме з метою забезпечення цього права він звернувся із цією заявою до суду.

3.17. За таких обставин, проаналізувавши викладене вище, суд вважає, що реалізація рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора №273 від 20.04.2020 року «Про неуспішне проходження прокурорами атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки» не можлива до надання судом оцінки на предмет його правомірності, оскільки в іншому разі при задоволенні цього позову, поновити порушенні права та інтереси позивача буде істотно ускладнено.

Судовий захист порушеного права має бути реальним, а не ілюзорним.

При прийнятті цього рішення суд виходь із балансу інтересів сторін у справі та критерію необхідності в демократичному суспільстві.

3.18. ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора «Про неуспішне проходження прокурорами атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки» №273 від 10.04.2020 року.

Обрання такого способу забезпечення позову є логічним, а не вжиття таких заходів призведе до істотного ускладнення в поновленні порушених прав та інтересів заявника, у разі задоволення позову, оскільки для поновлення на посаді прокурора він буде вимушений звертатись з іншим позов до суду, а також потенційно виникнуть підстави для необґрунтованого втручання в конвенційні права заявника, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист людини та основоположних свобод.

3.19. Також, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову. Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням КАС України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

3.20. Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів, а також виходячи із принципів справедливості та гуманізму, суд приходить до висновку, що заявлена ОСОБА_1 заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись статтями 150,151,154,243,248,256 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

2. Зупинити дію рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора «Про неуспішне проходження прокурорами атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки» №273 від 10.04.2020 року - до надання йому оцінки на предмет правомірності судом.

3. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

4. Роз`яснити заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала з питань забезпечення позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя О.В. Анісімов