Справа № 640/5756/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2020 року м. Київ № 640/5756/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до поданої ним заяви про призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №826/876/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області було встановлено, що станом на дату звільнення зі служби ОСОБА_1 мав достатній стаж для набуття права на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання цього рішення суду Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області надіслало до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві пакет документів для призначення пенсії ОСОБА_1 Проте Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило у призначенні пенсії за вислугу років з мотивів відсутності у ОСОБА_1 права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки на момент звільнення вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 18 років 2 місяці 17 днів. Позивач вважає таку відмову органу Пенсійного фонду України протиправною, а свої право на призначення пенсії порушеним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2019 відкрито провадження у справі №640/5756/19 за вказаним позовом та дану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, де останній просив суд відмовити у задоволенні позову, а також матеріали пенсійної справи №. Свої заперечення проти позову відповідач мотивував тим, що згідно поданих до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було встановлено, що розмір календарної вислуги ОСОБА_1 на день звільнення зі служби не відповідає встановленим вимогам п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Представником позивача до суду подано відповідь на відзив, де останній зазначив про відсутність жодних порушень при поданні документів до органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років. Натомість, як вважає позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві безпідставно не взяло до уваги рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №826/876/18, яке було виконано Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з тексту рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №826/876/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Головного управління Національної поліції України в Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, цим судом під час розгляду справи №826/876/18 встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області в період з 18.08.1997 по 06.11.2015.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 06.11.2015 № 591 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача було звільнено у запас Збройних сил на підставі пункту 64 «г» (у зв`язку із скороченням штатів) з вислугою років: календарна - 18 років 2 місяці 17 днів; пільгова 25 років 2 місяці 1 день.

З метою підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України відповідних документів для призначення пенсії за вислугу років 23.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції України в Київській області із відповідною заявою.

Листом від 22.12.2017 №К-1663 ОСОБА_1 було повідомлено про відмову в задоволенні його вимог з підстави відсутності у останнього календарної вислуги для призначення пенсії за вислугу років.

ОСОБА_1 не погоджуючись із рішенням ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з відповідним позовом.

За наслідками розгляду по суті цього позову ОСОБА_1 . Окружним адміністративним судом міста Києва прийнято рішення від 21.03.2018 у справі №826/876/18. Цим рішенням суду від 21.03.2018 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області щодо направлення подання до органів Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві необхідні документи щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

З тексту цього рішення суду від 21.03.2018 вбачається, що в ході розгляду справи №826/876/18 суд встановив, що вислуга позивача в органах внутрішніх справ складає: в календарному обчисленні - 18 років 2 місяця 17 днів; у пільговому обчисленні - 25 років 2 місяці 1 день. Аналізуючи зміст норм ст. 12, 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підпунктом «г» пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого Поставною Кабінету Міністрів України від 07.07.1992 №393, суд дійшов висновку, що приписи таких нормативно-правових актів не ставлять у залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги. У зв`язку з цим суд вирішив, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області відмовляючи ОСОБА_1 у направленні подання до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років помилково вважало, що ОСОБА_1 на день звільнення не набув права на пенсію за вислугу років.

Зі змісту поданих представниками сторін документів до матеріалів справі №640/5756/19 та згідно даних з автоматизованої інформаційної системи «Діловодство спеціалізованого суду», суд встановив, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №826/876/18 набрало законної сили 06.07.2018 та було пред`явлено ОСОБА_1 до примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №826/876/18 Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області подала до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років разом з пакетом документів (в т.ч.: подання про призначення пенсії, грошовий атестат, довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, витяг з наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 06.11.2015 №591 о/с «По особовому складу» (а саме з питання звільнення зі служби), копію наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 30.10.2018 №23 о/с «По особовому складу» (а саме з питання внесення змін до пункту наказу від 06.11.2015 №591 о/с), копії трудової книжки, копію рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №826/876/18).

Відповідно до текстів Подання про призначення пенсії №П-2304 від 015.11.2018, підписаного одним із членів Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, та наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 06.12.2015 №591 о/с (у редакції наказу від 30.10.2018 №23 о/с), вислуга років ОСОБА_1 станом на 06.11.2015 для призначенні пенсії становить: календарна - 18 років 2 місяці 17 днів, а пільгова - 23 роки 5 місяців 7 днів.

Проте начальником відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №20 ОСОБА_2 за наслідками опрацювання отриманої заяви ОСОБА_1 прийняла рішення від 27.11.2018 про відмову в призначенні пенсії заявнику (позивачу). У тексті цього рішення посадова особа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві дійшла висновку, що оскільки ОСОБА_1 був звільнений зі служби 06.11.2015 та мав на день звільнення календарну вислугу років менше ніж 22 роки, то визначена ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислугу років для призначення пенсії за вислугу років відсутня.

Своїм листом від 06.12.2018 №127991/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років за поданою заявою з мотивів, що описані вище.

Вважаючи таку відмову відповідача незаконною та необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Згідно ст. 231 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII (що діяв до 07.11.2015) пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У свою чергу, ст. 171 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Порядок №393), яка в свою чергу визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Відповідно до пункту «г» ч. 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсії особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони, - зараховується час проходження служби на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів.

Аналізуючи зміст наведених норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у сукупності Верховний Суд України переглядаючи в порядку касаційного провадження схожі адміністративні справи (постанови Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №569/727/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, від 10.07.2019 у справі №1840/3347/18 та від 22.08.2019 у справі №295/7220/16-а) дійшов висновків, що законодавець розмежовує такі поняття як «вислуга років» та «календарна вислуга років». При цьому, до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії (як правило впливає на розмір пенсії). В то й же час для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

При цьому, Касаційний суд звернув увагу на те, що ст. 171 Закону не містить жодної відсилочної норми вказана стаття не містить, а також не містить посилання на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії можуть бути встановлені підзаконними актами.

Крім того, в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах. Натомість цим Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 22 календарних років і 6 місяців (у разі звільнення зі служби у період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року), та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

В силу припису ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як свідчать наявні у справі №640/5756/19 матеріали та було встановлено Окружним адміністративним судом міста Києва під час розгляду справи №826/876/18, позивач на момент звільнення зі служби в органах внутрішніх справ не мав необхідної календарної вислуги років, оскільки наявні 18 років 2 місяці 17 днів при необхідних 22 календарних років і 6 місяців.

У контексті з наведеними обставинами та правовою позицією Верховного Суду суд оцінює доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин норм Порядку №393, якою ОСОБА_1 для призначення пенсії вислугу років має зараховуватися пільговий стаж - 23 роки 5 місяців 7 днів як безпідставні.

Окрім того згідно із ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У даному випадку приписи п. 3 Порядку №393 суперечать приписам ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому застосуванню підлягає саме Закон, що має вищу юридичну силу.

Таким чином, суд вважає, що право на пенсію за вислугу років визначається, виходячи з тривалості вислуги років саме у календарному обчисленні.

При цьому, суд не бере до уваги висновки щодо правової оцінки норм Закону та Порядку №393, наведені у тексті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №826/876/18, оскільки в силу положень ч. 7 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Враховуючи викладені вище обставини, суд погоджується з позицією відповідача про те, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарної вислуги років.

Стосовно зауважень позивача про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві мало при вирішенні питання щодо наявності підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років керуватися рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №826/876/18, що набрало законної сили, то суд зазначає наступне.

З тексту рішення суду від 21.03.2018 у справі №826/876/18 видно, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не було стороною у справі №826/876/18, а резолютивна частина цього судового рішення не містило вказівок на вчинення органом Пенсійного фонду України будь-яких дій. Також у тексті рішення відсутні посилання на встановлення судом обставини щодо іншого розміру календарної вислуги років ОСОБА_1 , ніж та, що зазначена у документах Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Таким чином, суд не вбачає в рішенні ті діях Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинених у зв`язку з розглядом заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років ознак протиправності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених .

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії зобов`язання вчинити дії.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок