Справа № 120/453/20-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

27 квітня 2020 р. Справа № 120/453/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Служби у справах дітей Вінницької міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Служби у справах дітей Вінницької міської ради, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Служби у справах дітей Вінницької міської ради, що виразилась у ненаданні висновку про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі-дитина) разом матір`ю ОСОБА_1 ;

зобов`язати Службу у справах дітей Вінницької міської ради надати висновок про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом матір`ю ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка 15 липня 2019 року , я звернулась до Служби у справах дітей Вінницької міської ради (далі - Відповідач) із заявою про надання висновку про підтвердження місця проживання дитини зі мною з метою її тимчасового виїзду за межі України. Разом з тим, Служба у справах дітей Вінницької міської ради не виконала покладених на неї обов`язків та листом рекомендувала батькам спільно узгодити питання надання батьком ОСОБА_3 нотаріально засвідченої заяви на виїзд дитини за кордон. А окремо позивачці, як матері, рекомендував вирішувати питання визначення місця проживання дитини у судовому порядку. Позивачка зазначає, що спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини між батьками немає, а тому, відсутні підстави для звернення до суду з таким позовом.

Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено її розгляд здійснювати суддею Крапівницькою Н. Л. одноособово в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Також зазначеною ухвалою встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

06.03.2020 року до суду від відповідача Служби у справах дітей Вінницької міської ради надійшли заперечення проти задоволення позовних вимог, в яких зазначено, що приймаючи рішення про відмову у складанні висновку про підтвердження місця проживання дитини, діяли виключно у межах наданих їм повноважень. Крім, того зауважили, що дане рішення викладене у формі листа з роз`ясненням, а тому, не є нормативно-правовим актом та не носить обов`язкового характеру, не приводить до змін або набуття прав та обов`язків.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 являються батьками спільного сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.09.2011 року.

15 липня 2019 року, ОСОБА_1 звернулась до Служби у справах дітей Вінницької міської ради із заявою про надання висновку про підтвердження місця проживання дитини з метою її тимчасового виїзду за межі України, одночасно, повідомивши батька ОСОБА_3 про запланований тимчасовий виїзд дитини за кордон на строк до одного місяця, вказавши мету виїзду, державу прямування та часовий проміжок перебування у цій державі, надіславши на його адресу рекомендованим листом.

Листом від 01.08.2019 року №Д-31-66090/34.01.9 Служба у справах дітей Вінницької міської ради повідомила, що заява від 15.07.2019 року розглянута 23.07.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради та було вирішено рекомендувати, батькам, спільно узгодити питання надання батьком ОСОБА_3 нотаріально засвідченої заяви на виїзд дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон, а матері, рекомендовано, за необхідності, вирішувати питання визначення місця проживання дитини із собою у судовому порядку.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача, протиправною та такою, що порушує її права, законні права та інтереси сина, позивачка звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає, що ці правовідносини регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Кабінету Міністрів від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (далі - Постанова № 866) та іншими нормативно правовими актами.

У відповідності до ч. 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України "Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини" мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі:

1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів;

2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей.

У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом (ч. 5 ст. 157 Сімейного кодексу України).

Відповідно до частини 1 ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Виходячи з наведених норм права, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, не може бути обмеженим у своїх правах щодо дітей. Єдиною правовою підставою для обмеження батьків у своїх правах щодо дітей є неналежне виконання обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, а саме наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 15.07.2019 року звернулась до Служби у справах дітей Вінницької міської ради із заявою, про надання висновку про підтвердження місця проживання дитини з метою тимчасового виїзду за межі країни, але всупереч ч. 5 ст. 157 Сімейного кодексу країни не підтвердила наявності у батька заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму.

Служба у справах дітей розглянула заяву позивачки на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, яке відбулося 23.07.2019 року, у якому остання повідомила, що батько ОСОБА_3 не бажає надати згоду на виїзд дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України, заборгованості зі сплати аліментів на дитину ОСОБА_2 батько не має. Батько дитини ОСОБА_3 на засіданні комісії повідомив, що піклується про дитину та її розвиток, неодноразово надавав нотаріально засвідчені заяви на виїзд дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон, підтвердив, що заборгованості зі сплати аліментів він не має. Батько зазначив, що не заперечує проти виїзду дитини за межі України та готовий надати таку згоду.

Суд зазначає, що однією з важливих підстав під час вирішення такої категорії справ є відмови батька чи матері у наданні згоди на виїзд дитини за кордон. Оскільки батько дитини ОСОБА_3 запевнив, що надасть нотаріально засвідчену заяву з дозволом на виїзд за межі країни дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відсутністю у зв`язку з цим порушень прав дитини, комісією батькам було рекомендовано узгодити питання виїзду дитини за кордон за їх спільною згодою.

Отже, надання батьком ОСОБА_3 добровільної згоди на виїзд дитини за межі країни доводить відсутність правових підстав, щодо необхідності підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України.

Враховуючи вищевикладе, суд вважає, що Служба у справах дітей Вінницької міської ради діяла у відповідності до вимог чинного законодавства України, відтак, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Окрім того, відповідно пункту 72-1 Постанови Кабінету Міністрів від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для підтвердження місця проживання дитини під час вирішення питання її тимчасового виїзду за межі України з метою, визначеною частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України (лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей), той з батьків, з ким проживає дитина, подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, зокрема, копію документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально - профілактичного закладу, в порядку та за формою, встановленими МОЗ (подається для тимчасового виїзду за межі України дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа або паліативної допомоги).

Підставами для відмови у затвердженні висновку про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України є: неподання заявником документів, передбачених цим пунктом; наявність рішення суду, в якому визначено місце проживання дитини з іншим із батьків або відкриття провадження у справі щодо визначення місця проживання дитини.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, позивачкою при зверненні 15 липня 2019 року до Служби у справах дітей Вінницької міської ради із заявою про надання висновку про підтвердження місця проживання дитини з метою її тимчасового виїзду за межі України, копія документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально - профілактичного закладу, в порядку та за формою, встановленими МОЗ не надавалось.

Вказані обставини також підтверджуються поясненнями ОСОБА_1 на засіданні комісії, де остання пітвердила, що вищезазначений документ не надала, оскільки дитина ОСОБА_2 не має захворювань, зазначених у частині 1 пункту 72-1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866.

Вказані обставини додатково підтверджують правомірність дій відповідача щодо відмові у складанні висновку про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_2 .

За приписами вимог п. 4 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну, та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до

Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання бездіяльністі протиправною та зобов`язати надати висновок про підтвердження місця проживання дитини відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання та листування: АДРЕСА_2 ; тел.НОМЕР_2;

Відповідач - Служба у справах дітей Вінницької міської ради (21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 50, кім. 401-406, тел. (0432) 67-13-73, 61-16-82, 67-01-27).

Суддя Крапівницька Н. Л.