Справа № 640/320/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року м. Київ № 640/320/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу
за позовомГоловного управління Держпраці у Київській області
доКиївського механічного заводу Міністерства оборони України «Київський механічний завод»
прозастосування заходів реагування,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління Держпраці у Київській області (далі - позивач) з адміністративним позовом Державного підприємства Київського механічного заводу Міністерства оборони України «Київський механічний завод» (далі - відповідач) про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду у вигляді зупинки робіт, а саме:

- заборонити виконання робіт з технічного обслуговування устаткування напругою понад 1000 В (РП-372, КЛ-10 кВ, ТП-672), яке знаходиться на балансі підприємства, за адресою: вул. Вінницька, буд. 14/39 (Державне підприємство Київського механічного заводу Міністерства оборони України); -

- заборонити експлуатацію електрообладнання та електромережі напругою понад 1000 В (РП-372, КЛ-10 кВ, ТП-672), які знаходяться на балансі підприємства, шляхом відключення на межі балансової належності з електропередавальною організацією, за адресою: вул. Вінницька, буд. 14/39 (Державне підприємство Київського механічного заводу Міністерства оборони України).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході проведення перевірки підприємства відповідача були встановлені порушення нормативно-правових актів з охорони праці, які створюють загрозу життю та здоров`ю працюючих з устаткуванням підвищеної небезпеки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

11 лютого 2020 року представником Державного підприємства Київського механічного заводу Міністерства оборони України «Київський механічний завод» подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні

Відзив обґрунтовано тим, що відповідачем частина порушень, встановлених в акті перевірки усунуто, та станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, відсутні підстави застосування до відповідача заходів реагування, оскільки не встановлено розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

З метою виконання Плану перевірок суб`єктів господарювання (виробничих об`єктів) на 2018р., затвердженого наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 23.11.2017р. № 2826, керуючись ст. 38, 39 Закону України «Про охорону праці», ст. 4, 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положенням про Головне управління Держпраці у Київській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018р. № 84, та враховуючи лист - роз`яснення Держпраці від 22.05.2017р. № 5795/3/7.1-ДП-17, був виданий наказ від 10.10.2018р. № 3722 та направлення від 10.10.2018р. № 5.1/227 на основі якого посадовими особами Головного управління Держпраці у Київській області було проведено планову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки на Державному підприємстві Київський механічний завод Міністерства оборони України, за адресою: вул. Вінницька, буд. 14/39, м. Київ, 03151.

За результатами проведеної перевірки було складено Акт перевірки суб`єкта господарювання від 01.11.2018р. № 5.1/242/196 та видано припис від 01.11.2018р. № 5.1/242/196 (далі - припис).

3 метою проведення перевірки виконання вимог раніше виданого припису відповідачу, керуючись ст. 39 Закону України «Про охорону праці», ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», був виданий наказ від 15.11.2019р. № 5805 та направлення від 15.11.2019р. № 5.1/406 на основі якого посадовими особами Головного управління Держпраці у Київській області було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, за адресою: вул. Вінницька, буд. 14/39, м. Київ.

За результатами проведеної перевірки позивачем було складено Акт від 26.11.2019р. № 5.1/343/314, яким встановлено що відповідачем не виконано вимоги раніше виданого припису, а саме:

- Роботодавцем не одержано дозвіл Держпраці на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - устаткування напругою понад 1000 В, а саме: РМ-352 (комірки - 10 кВ кількістю - 16 одиниць; силові трансформатори 10/0,4 кВ кількістю 4 одиниці), яке знаходиться на балансі підприємства, чим порушено п. 8 додатку 3 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. № 1107 (із змінами);

- Роботодавцем не одержано дозвіл Держпраці на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - устаткування напругою понад 1000 В, а саме: ТП-672 ( комірки 10 кВ кількістю - 2; силові трансформатори 10/0,4 кВ кількістю 2 одиниці), яке знаходиться на балансі підприємства, чим порушено п. 8 додатку 3 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. № 1107 (із змінами);

- Роботодавцем не одержано дозвіл Держпраці на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки устаткування напругою понад 1000 В, а саме: КЛ-10 кВ РП-352 - ТП- 672 (кількістю - 2 одиниці), яке знаходиться на балансі підприємства), чим порушено п. 8 додатку 3 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. № 1107 (із змінами);

- Керівник підприємства не забезпечив утримання, експлуатацію і обслуговування електроустановок відповідно до вимог чинних нормативних документів, а саме: не забезпечив проведення протиаварійних, і профілактичних випробувань та вимірювань електроустановок ( РП-352, КЛ-10 кВ, ТП-672, електрообладнання та електромережі 0,4 кВ) згідно з правилами і нормами (ПТЕ), чим порушено п. 1.3.1 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів»;

- Не проведено регламентні роботи з опосвідчення стану безпеки електроустановок, що належать підприємству, та не визначено рівень безпечного стану електроустановок, що належать підприємству, чим порушено п. 8.1 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів»;

- Не проведено опосвідчення стану безпеки електроустановок, що належать підприємству, які вичерпали свій ресурс (силові трансформатори типу ТМ-160/10 заводські № 300596, № 301563, рік виготовлення - 1969; комірки 10 кВ укомплектовані роз`єднувачем та вимикачами навантаги 10 кВ у кількості 4 одиниць), чим порушено п. 8.6 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів».

Зазначені порушення стали підставою для звернення до суду з даним позовом про застосування заходів реагування до відповідача, у сфері державного нагляду у вигляді зупинення експлуатації устаткування.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Законом України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду контролю у сфері господарської діяльності» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 877-V) встановлено, що державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 877-V визначено, що виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Частиною 5 ст. 4 Закону № 877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України від 14.10.1992 № 2694-ХІІ «Про охорону праці» (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 2694-ХІІ) державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

Згідно частини першої статті 13 Закону № 2694-ХІІ встановлено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Частиною 1 статті 38 Закону № 2694-ХІІ встановлено, що державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Процедуру проведення перевірок під час здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням законів та інших нормативно-правових актів з питань промислової безпеки, охорони праці, безпечного ведення робіт юридичними та фізичними особами, які відповідно до законодавства використовують найману працю встановлює Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду, державного нагляду (контролю) у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України, затверджене наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 11 серпня 2011 року №826 (далі по тексту - Положення).

Пунктом 1.4 Положення визначено, що загроза життю та здоров`ю працівників - виникнення умов, за яких подальше продовження виконання робіт або експлуатація об`єкта, машин і механізмів несе ризик спричинення внаслідок цих умов фізичної шкоди працівникові, в тому числі такої, яка може призвести до смертельних наслідків.

Згідно п. 2.26 Положення право заборони виконання робіт, виробництва виникає у разі виявлення під час перевірки

- порушень вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки, що створюють загрозу життю працівників; порушень вимог Кодексу України про надра

- відсутності дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки;

- непроведення у встановленому порядку та в терміни технічного огляду, випробування або експертного обстеження машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки;

- виникнення нещасного випадку зі смертельним або тяжким наслідком, групового нещасного випадку.

У разі виявлення факту перевищення допустимих норм технологічного навантаження виробничого об`єкта (окремого виробництва, машин і механізмів) або якщо дійсний рівень технологічного навантаження створює загрозу життю працівників, уникнути чого можливо за рахунок його зниження, роботи такого об`єкта (виробництво, експлуатація машин і механізмів) можуть бути обмежені до допустимого безпечного рівня.

Так, ч. 7 статті 7 Закону Закон № 877-V встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Відповідно до п.1 Положення «Про Державну службу України з питань праці», затвердженого Кабінетом Міністрів України» від 11.02.2015 року № 96 (далі по тексту - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (п.2 Положення № 96).

Правовими положеннями п.п. 6 п. 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.7 Положення № 96).

Судом встановлено, що на виконання вимог чинного законодавства та настанням нещасного випадку (смертельного) ГУ Держпраці у Київській області ініційовано проведення перевірки Державного підприємства Київського механічного заводу Міністерства оборони України «Київський механічний завод», за результатами якої встановлено порушення вимог Закону України "Про охорону праці".

Як було встановлено вище, відповідач про застосування до нього заходів реагування заперечував та зазначав, що ним частково порушення встановлені в Акті від 01.11.2018р. № 5.1/242/196 усунуто, що підтверджується Актом від 15.11.2019р. № 5.1/406 та щодо інших вживаюся відповідні заходи та дії.

Зокрема, відповідачем в підтвердження своєї позиції було надано: копію акту розмежуванням балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності від. 10.01.1991 року № 81, наданого на запит відповідача від 10.01.2020 року № 18; копію договору від 29.01.2010 року № 36/20, укладеного між ТОВ «СМ ЕНЕРДЖІ ГРУП» та відповідачем, за умовами якого ТОВ «СМ ЕНЕРДЖІ ГРУП» має вчинити вимірювання та випробування електроустаткування ДП МО України "Київський механічний завод " підвищеної небезпеки, а саме:1. Устаткування КТП-10 цех №3 Силові трансформатори 10/0,4 кВ типу ТМЗ 630/10, заводські № 344871, 374788, рік виготовлення 1986, країна виробник СРСР, кількість - 2 (дві) одиниці та комірки розподільчі 10 кВ гину ШВВ-2 (укомплектовані ВИ), заводські № не визначено, рік виготовлення - не визначено, кількість - 2 (дві) одиниці.

Також відповідач звертав увагу, що оскільки до кінця не визначена належність електромереж, а тому відсутні підстави застосовувати до відповідача заходи реагування у вигляді заборони експлуатації електрообладнання та електромереж, шляхом відключення.

А тому, таке відключення може призвести до позбавлення електроживлення інших споживачів, які отримують електроенергію через РП-352. Тобто, рішення суду про заборону експлуатації електрообладнання та електромереж може позначитись на інтересах вказаних вище третіх осіб.

Судом надано оцінку вказаним доказам, втім при вирішенні даної справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема: перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Тобто аналіз вказаної норми свідчить про те, що факт виконання/невиконання суб`єктом господарювання порушень, встановлених, зокрема в Акті, за результатами проведення попереднього заходу (перевірки) органом державного нагляду (контролю), шляхом винесення припису, може бути встановлено лише за результатами проведення таким органом позапланових заходів (перевірки).

Отже, факт підтвердження відсутності порушень на час розгляду справи має бути доведений не тільки наданими письмовими доказами наявності необхідних документів та проведених заходів, а і актом перевірки стану усунення виявлених порушень.

Таких документів сторонами суду надано не було, у зв`язку із чим надані відповідачем письмові пояснення не можуть бути визнані такими, що підтверджують факт відсутності порушень в його діяльності.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що законодавством не визначено право адміністративного суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізуються відповідними суб`єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.

Також суд звертає увагу, що часткове усунення порушень чинного законодавства у сфері державного нагляду не може бути безумовною ознакою відсутності правових підстав для вжиття заходів реагування, оскільки згідно приписів ч. 1 ст. 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

На переконання суду, перелік не усунутих порушень відповідачем є достатньою підставою для твердження про існування загрози життю та здоров`ю людей.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що застосування заходів реагування у вигляді зупинки робіт, а саме: заборони виконання робіт з технічного обслуговування устаткування напругою понад 1000 В (РП-372, KЛ-10 кВ, ТП-672), яке знаходиться на балансі підприємства, за адресою: вул. Вінницька, буд. 14/39 (Державне підприємство Київського механічного заводу Міністерства оборони України) та заборони експлуатації електрообладнання та електромережі напругою понад 1000 В (РП-372, КЛ-10 кВ, ТП-672), які знаходяться на балансі підприємства, шляхом відключення на межі балансової належності з електропередавальною організацією, за адресою: вул. Вінницька, буд. 14/39 (Державне підприємство Київського механічного заводу Міністерства оборони України), є саме тим заходом, що направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судових витрат на користь позивача не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 194, 241-246, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Головного управління Держпраці у Київській області (, 04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10) задовольнити.

2. Застосувати заходи реагування до Державного підприємства Київського механічного заводу Міністерства оборони України «Київський механічний завод» (0 у вигляді зупинки робіт, а саме:

- заборони виконання робіт з технічного обслуговування устаткування напругою понад 1000 В (РП-372, KЛ-10 кВ, ТП-672), яке знаходиться на балансі підприємства, за адресою: вул. Вінницька, буд. 14/39 (Державне підприємство Київського механічного заводу Міністерства оборони України);

- заборони експлуатації електрообладнання та електромережі напругою понад 1000 В (РП-372, КЛ-10 кВ, ТП-672), які знаходяться на балансі підприємства, шляхом відключення на межі балансової належності з електропередавальною організацією, за адресою: вул. Вінницька, буд. 14/39 (Державне підприємство Київського механічного заводу Міністерства оборони України).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко