Справа № 200/10944/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року справа №200/10944/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року по справі №200/10944/19-а (суддя Голубова Л.Б., повний текст складено 29 жовтня 2019 року у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Державної Азовської морської екологічної інспекції про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Державної Азовської морської екологічної інспекції, в якому просив, визнати протиправною бездіяльність Державної Азовської морської екологічної інспекції Державної екологічної інспекції України щодо ненадання відпустки без збереження заробітної плати на період проведення антитерористичної операції протиправною, зобов`язати Державну Азовську морську екологічну інспекцію Державної екологічної інспекції України надати відпустку без збереження заробітної плати на період проведення антитерористичної операції з 31 липня 2019 року у відповідності до п. 18 ст. 25 Закону України «Про відпустки».

В обгрунтування позову зазначив, що з 10.11.2014 працює в Державній Азовській морській екологічній інспекції на посаді завідувача сектору ринкового нагляду Державної Азовської морської екологічної інспекції, є державним службовцем категорії «Б», має ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням. З 01.07.2019 року по 31.07.2019 року позивач знаходився у черговій відпустці, з якої вирішив не повертатися, оскільки в м.Маріуполі, була нестабільна ситуація через зриви домовленостей про припинення вогню, різні плітки та чутки. 29.07.2019 року позивач звернувся до роботодавця з заявою про надання відпустки без збереження заробітної плати з 31.07.2019 року і до закінчення АТО в м. Маріуполі на підставі п. 18 ст. 25 Закону України «Про відпустки». Проте, листом від 01.08.2019 року № 9/01-21/1117 відповідач відмовив у наданні відпустки без збереження заробітної плати, мотивуючи тим, що м. Маріуполь не відноситься до населеного пункту, на території якого проводиться АТО. Відповідь позивачем отримана 10.08.2019 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що працюючи у населеному пункті, на території якого проводиться АТО, за власним бажанням, доведеним до відома працедавця, законодавець дає позивачу беззаперечне право на відпустку без збереження заробітної плати, що передбачена п. 18 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки».

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, заслухав суддю доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Як встановлено судом першої інстанції та не є спірним у справі, позивач перебуває на службі Державній Азовській морській екологічній інспекції з листопада 2014 року на посаді завідувача сектору ринкового нагляду Державної Азовської морської екологічної інспекції, є державним службовцем категорії «Б».

29.07.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою від 26.07.2019 року про надання з 31.07.2019 року відпустки без збереження заробітної плати на період проведення антитерористичної операції відповідно до п. 18 ст. 25 Закону України «Про відпустки» (а.с. 11).

Листом від 01.08.2019 року № 9/01-21/1117 відповідач відмовив у наданні відпустки без збереження заробітної плати, мотивуючи тим, що м. Маріуполь не відноситься до населеного пункту, на території якого проводиться АТО (а.с. 12-13).

Відповідно до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669) тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно ст. 1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 ст. 11 Закону № 1669 встановлено обов`язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014р. №405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Так, розпорядженням від 30.10.2014р. № 1053-р Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Місто Маріуполь віднесено до переліку населених пунктів, на території яких проводилася АТО.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05 листопада 2014 року було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/18327/14 від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 5 листопада 2014 року визнано нечинним.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, також є м. Маріуполь Донецької області.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач зареєстрований у м. Маріуполь. Державна Азовська морська екологічна інспекція, де працює позивач, зареєстрована у м.Маріуполі.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України визначено, що власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або людей, які його оточують, і навколишнього середовища. На власника або уповноважений ним орган покладається систематичне проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної охорони.

Згідно підпункту 18 ст. 25 Закону України «Про відпустки» працівникам на період проведення у відповідному населеному пункті антитерористичної операції, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях з урахуванням часу, необхідного для повернення до місця роботи, але не більш як сім календарних днів після прийняття рішення про припинення антитерористичної операції, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (в редакції Закону України «Про внесення змін до статті 25 Закону України «Про відпустки» від 15.01.2015 р. № 121-VIII та із змінами, внесеними згідно із Законом № 2443-VIII від 22.05.2018 року).

Згідно з наказом Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» Донецька та Луганська області з 07.04.2014 визначені в цілому як райони проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, тобто здійснювалась у минулому часі, до яких було віднесено м. Маріуполь.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.02.2019р. №79-р «Про внесення змін у додатки 1 і 2 розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» населені пункти: с. Гнутове, смт. Сартана, Талаківка, с. АДРЕСА_2 входять до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, м. Маріуполь не віднесено до населеного пункту, на території якого проводиться антитерористична операція на лінії зіткнення.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, тобто здійснювалась у минулому часі, до яких було віднесено м. Маріуполь та те, що жодних бойових дій у м. Маріуполі у 2018-2019 роках не відбувалося.

Пункт 18 частини 1 статті 25 Закону України «Про відпустки» викладено у новій редакції, згідно якої відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов`язковому порядку працівникам на період проведення антитерористичної операції, які працюють у населеному пункті, внесеному до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, або до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджених Кабінетом Міністрів України, з урахуванням часу, необхідного для повернення до місця роботи, але не більш як 7 календарних днів після прийняття рішення про припинення антитерористичної операції або про виключення населеного пункту із зазначених переліків.

Як свідчать матеріали справи, наказом Державної Азовської морської екологічної інспекції № 55 від 08.05.2015 року «Про переміщення Державної Азовської морської екологічної інспекції», який був виданий на підставі наказу Держекоінспекції України, було визначено, що на період проведення заходів, пов`язаних з антитерористичною операцією та з метою збереження матеріальних ресурсів, перемістити ДАМЕІ з м. Маріуполь Донецької області до м. Генічеськ Херсонської області.

Наказом Державної Азовської морської екологічної інспекції № 25 від 08.02.2019 року «Про переміщення Державної Азовської морської екологічної інспекції», який був виданий на підставі наказу Держекоінспекції України № 43 від 30.01.2019 року, у зв`язку з стабілізацією ситуації, було переміщено назад юридичну особу з її ресурсним забезпеченням з м. Генічеськ Херсонської області до м. Маріуполь Донецької області (а.с. 33-34).

Слід зазначити, що зміни внесені в ст. 25 Закону України «Про відпустки» Законом України «Про внесення змін до статті 25 Закону України «Про відпустки» від 15.01.2015 р. № 121-VIII та із змінами, внесеними згідно із Законом № 2443-VIII від 22.05.2018 року, внесено з метою уникнення масових звільнень працівників, які переміщуються з районів проведення антитерористичної операції або залишаються в таких районах і не мають можливості виходити на роботу у зв`язку із загрозою для життя та здоров`я.

Позивач звернувся із заявою про надання відпустки без збереження заробітної плати з посилання саме на пункт 18 ст. 25 Закону України «Про відпустки».

Отже, враховуючи, що у 2018 чи у 2019 році в м. Маріуполі ніяких бойових дій не проводилося, небезпеки для життя та здоров`я позивача не існувало, переміщення його роботодавця до м. Генічеська відбулося до початку його відпустки, на теперішній час м.Маріуполь не віднесено до населеного пункту, на території якого проводиться антитерористична операція або знаходиться на лінії зіткнення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

З огляду на викладене, доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та є неприйнятними.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року по справі № 200/10944/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць