Справа № 264/2214/20
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/2214/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області в особі судді Пустовойт Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції батальйону №1 роти №2 сержанта поліцї Молокоєдова Андрія Романовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови від 29 березня 2020 року серії ЕАК №2314022, винесеної поліцейським Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції батальйону №1 роти №2 сержанта поліції Молокоєдовим А.Р., про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень. Вказану постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 29 березня 2020 року о 14-49 годин ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Sonata» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.М.Мазая в м.Маріуполі, з порушенням обмеження швидкості в населеному пункті на 27 км/год, а саме рухався зі швидкістю 77 км/год. при дозволеній не більш 50 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України. Із постановою не згоден і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказав, що постанова винесена з процесуальними порушеннями, а саме поліцейським позивачеві не були роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, при цьому було порушено його право на захист, оскільки на цого вимогу не було призначено адвоката за рахунок держави, та право на дачу письмових пояснень, з доказами вчинення правопорушення, а також зі змістом винесеної постанови не ознайомив. Тому, на його думку, поліцейський упереджено та необ`єктивно поставився до з`ясування обставин справи, незаконно визнав його винним у вчиненні адмінправопорушення та піддав адмінстягненню. Просив постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги викладені у адміністративному позові просив задовольнити за наявними у справі матеріалами. Вимогу про визнання протиправними дій поліцейського просив залишити без розгляду.

Відповідач Молокоєдов А.Р. у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав відеозапис правопорушення та відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнав, просив розглянути справу у його відсутність, зазначив про законність своїх дій, оскільки позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху. Так зазначено, що 29 березня 2020 року о 14-49 годин на вул.М.Мазая в м.Маріуполі, зупинено позивача, який, керуючи автомобілем «Hyundai Sonata» державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив порушенням обмеження швидкості в населеному пункті на 27 км/год, а саме рухався зі швидкістю 77 км/год. при дозволеній не більш 50 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України. Швидкість руху автомобіля вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 серії №ТС000788. Вказаним приладом була здійснена відео- та фотофіксація скоєного позивачем адміністративного правопорушення. Докази вчинення позивачем правопорушення створені автоматизованою системою та демонструвались позивачеві одразу після їх створення. Відеофіксація правопорушення проводилась в межах дії знаку 5.70 «Фото-відеофіксація порушень перевищення встановленої швидкості руху». Щодо застосування вищевказаного пристрою TruCAM зазначила, що у зв`язку з позитивним результатом державних приймальних випробувань, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України було затверджено тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний «LTI 20/20 TruCAM» та зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Наголошувала на тому, що TruCAM на законних підставах було ввезено в Україну, введено в експлуатацію та зареєстровано в Державному реєстрі, жодних заборон, обмежень в його експлуатації, а також здійснення повторної повірки не передбачається. До всіх законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, згідно наказу Мінекономрозвитку від 13.10.2016 року №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочні інтервали. В тому числі це стосується і вимірювача швидкості автотранспортних засобів лазерний «LTI 20/20 TruCAM». Міжповірочний інтервал до нього становить 1 рік. У зв`язку з наведеним, наполягає на законності користування приладом. Також, зазначив, що усі твердження позивача про порушення його прав при винесенні постанови повністю спростовуються відеозаписом наданим до відзиву, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП розглянуто у скороченому провадженні.

Оскільки обидві сторони у справі в судове засідання не з`явилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 29 березня 2020 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2314022 поліцейського Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції батальйону №1 роти №2 сержанта поліції Молокоєдова А.Р. притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, зокрема за те, що 29 березня 2020 року о 14-49 годин, керуючи автомобілем «Hyundai Sonata» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.М.Мазая в м.Маріуполі, допустив порушенням обмеження швидкості в населеному пункті на 27 км/год, а саме рухався зі швидкістю 77 км/год. при дозволеній не більш 50 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України. Вказане порушення тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.122 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 255 грн. Фіксація правопорушення здійснена технічним приладом TruCAM LTI 20/20 серії №ТС000788 (п.9 постанови).

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно постанови серії ЕАК №2314022 ОСОБА_1 порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху України, передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018).

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

З наданого відповідачем оптичного диску, вбачається що фіксування порушення швидкісного режиму проводилось працівниками поліції за допомогою технічного засобу TruCAM LTI 20/20 серії №ТС000788

Проте відповідачем не надано жодного доказу, зокрема відеозапису, про здійснення замірювання швидкості саме автомоблю «Hyundai Sonata» державний номерний знак НОМЕР_1 , який би проводився безперевно до максимального наближення, з якого б чітко убачалась марка автомоблю та його державний номерний знак.

З фотофайлу «НОМЕР_1» дійсно вбачається, що автомобіль світлого кольору зафіксований технічним засобом для вимірювання швидкості, проте державний номер та марку зазначеного автомобілю, розгледіти не можливо через велику відстань до вказаного автомобілю, при цьому з того ж фотофайлу убачається, що державний номерний знак НОМЕР_1 належить автомобілю темного кольору. Тому, враховуючи зазначені обставини, надати оцінку обставинам можливого правопорушення та відповідно законності винесення постанови працівником поліції у суду об`єктивної можливості не має.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2019 року у справі № 216/5226/16-а, зазначено, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

Надані суду відеозаписи (відеофайли № та №) містять лише процесуальну послідовність винесення постанови.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивача на суттєві порушення допущені поліцейським Молокоєдовим А.Р. при винесенні постанови, оскільки з матеріалів справи убачається, що під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 останньому були роз`ясненні його права передбачені ст.268 КУпАП, при цьому позивачем дійсно заявлялось клопотання з приводу реалізації права на захист, проте, як вбачається з відеозапису (відеофайл №), ним було заявлено клопотання про призначення йому адвоката за рахунок держави, тобто надання безоплатної правової допомоги, вважав обов`язком поліцейського забезпечити його правовою допомогою, що не відповідає вимогам закону, оскільки забезпечення обов`язкового представництва вимагається лише у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Клопотань же щодо перенесення розгляду справи та надання часу для звернення за юридичною допомогою позивач не заявляв. Твердження позивача щодо не ознайомлення його з доказами вчинення правопорушення, а також зі змістом винесеної постанови, також спростовуються видеозаписом з бодікамер, закріплених на форменому одязі поліцейських (відеофайл №№).

Керуючись ст.ст. 2, 243-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції батальйону №1 роти №2 сержанта поліції Молокоєдова Андрія Романовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 29 березня 2020 року серії ЕАК №2314022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП- закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Т.В. Пустовойт