Справа № 810/2389/17
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2389/17 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Парінова А. Б., Собківа Я. М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року

у справі № 810/2389/17 (розглянуто в порядку письмового провадження)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейка»

до відповідача Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області

треті особи, які не заявляють позовних вимог на предмет спору: Відділ містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Громадська організація "Борщагівська січ"

про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Європейка" (надалі - позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (надалі - відповідач), треті особи, які не заявляють позовних вимог на предмет спору: Відділ містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації (надалі - третя особа 1), Державна архітектурно-будівельна інспекція України (надалі - третя особа 2), ОСОБА_1 (надалі - третя особа 3), ОСОБА_2 (надалі - третя особа 4), ОСОБА_3 (надалі - третя особа 5), ОСОБА_4 (надалі - третя особа 6), Громадська організація "Борщагівська січ" (надалі - третя особа 7), в яких просило суд:

визнати протиправними та скасувати рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 7, 8, 9,10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 від 15.06.2017 року "Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки";

визнати протиправним та скасувати Рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 06.07.2017 р. № 261 в частині пунктів 1-15;

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 06.07.2017 р. № 275 "Про скасування реєстрації Декларацій про початок виконання будівельних робіт та Декларацій про готовність об`єкта до експлуатації" в частині пунктів 1-15;

зобов`язати Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області подати для внесення Державною архітектурно-будівельною інспекцією України до реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів інформацію про зареєстровані Декларації.

В обґрунтування позовних вимог позивачами зазначено, що висновок Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про порушення позивачем частини 8 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме, експлуатація будівлі за адресою: місто Київ, вулиця Митрополита Липківського, 22 у Солом`янському районі міста Києва без прийняття в експлуатацію є безпідставним, оскільки позивачем зазначена будівля була придбана 14 серпня 2018 року та позивачем не проводилось будівельні роботи у вказаній будівлі.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейка» - задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 7, 8, 9,10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 від 15 червня 2017 року "Про скасування дії містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки".

Визнано протиправними та скасувати пункти 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 Рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 06 липня 2017 року № 261 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та декларацій про готовність об`єкта до експлуатації».

Визнано протиправним та скасувати пункти 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 наказу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 06 липня 2017 року № 275 «Про скасування реєстрації Декларацій про початок виконання будівельних робіт та декларацій про готовність об`єкта до експлуатації».

Зобов`язано Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області подати для внесення Державною архітектурно-будівельною інспекцією України до реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів інформацію про зареєстровані Декларації: від 14.09.2016 р. № КС 78 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок" за адресою: АДРЕСА_1 ; від 14.09.2016 р. № КС 85 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_2 ; від 21.09.2016 р. № КС 76 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_3 ; від 21.09.2016 р. № КС 25 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_4 ; від 21.09.2016 р. № КС 09 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_5 ; від 05.12.2016 р. № КС 20 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_6 ; від 05.12.2016 р. № КС 11 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_7 ; від 05.12.2016 р. № КС 48 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_8 ; від 26.12.2016 № КС 10 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_9 ; від 26.12.2016 р. № КС 75 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_10 ; від 19.12.2016 № КС 21 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_1 ; від 19.12.2016 № КС 14 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_2 ; від 30.05.2017 № КС 03 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_3 ; від 30.05.2017 № КС 08 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_4 ; від 30.05.2017 № КС 95 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_5 .

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням Державної архітектурно-будівельної інспекції України (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимоги відмовити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам того, що під час проведення перевірки встановлено порушення містобудівної документації місцевого рівня, містобудівного законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил, а судом першої інстанції не надано належної оцінки виявленим порушенням.

Позивач заперечував проти апеляційної скарги, з підстав викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та просив рішення першої інстанції залишить в силі.

Представниками третіх осіб не подано відзиву (заперечення, пояснення) на апеляційну скаргу.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що у період з 22.05.2017 року по 12.06.2017 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на підставі звернення гр. ОСОБА_5 14.04.2017 року, наказу Держархбудінспекції від 11.05.2017 року №745, від 22.05.217 року №772, направлення на проведення позапланової перевірки №26 від 12.05.2017 року, №27 від 22.05.2017 року проведено позапланову перевірку Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської РДА щодо законності видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок від 02.06.2016 року №99/2016, №100/2016, 101/201 102/2016, 103/2016, 104/2016, 07.09.2016 №192/2016, №191/2016. від 16.09.2016 №№196/2016, 199/2016, 200/201 від 01.12.2016 №№266/2016, 267/2016, 268/2016 та від 20.12.2016 №№315/2016, 316/2016, за результатом перевірки складено акт від 12 червня 2017 року б/н (надалі - акт перевірки).

В акті перевірки зазначено, що об`єктом нагляду під час провадження містобудівної діяльності, не враховано вимоги чинного містобудівного законодавства, вимоги чинної містобудівної документації на місцевому рівні - Детального плану території багатоквартирної житлової та громадської забудови в селі Софіївська Борщагівка, затвердженого рішенням 5 сесії VII скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради №21 від 25.02.2016 року вимоги державних будівельних норм, стандартів і правил ДБН А.2.2-3-2014, та маючи підстави щодо відмови у наданні містобудівних умов та обмежень прийнято рішення про надання МБУО № 99/2016 від 02.06.2016, МБУО №100/2016 від 02.0.6.2016, МБУО №101/2016 від 02.0.6.2016, МБУО №102/2016 від 02.0.6.2016, МБУО №103/2016 від 02.0.6.2016, МБУО №104/2016 від 02.0.6.2016, МБУО №191/2016 від 07.09.2016; №192/2016 від 07.09.2016, МБУО №196/2016 від 16.09.2016; МБУО №199/2016 від 16.09.2016; МБУО №200/2016 від 01.12.2016; МБУО №266/2016 від 01.12.2016; МБУО №267/2016 від 01.12.2016; МБУО №268/2016 від 01.12.2016; МБУО №315/2016 від 20.12.2016; МБУО №316/2016 від 20.12.2016 - вихідних даних на проектування відокремлених об`єктів будівництва, чим порушено вимоги ДБН Б.1.1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території», вимоги ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», вимоги п. 4.2 загальних положень ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013«Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва», вимоги «Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України» від 07.07.2011 №109, вимоги ч.3 cm. 1, пп. 7 ч.1 cm. 2, ч. 1cm. 14 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», вимоги cm. 13 Закону України «Про архітектурну діяльність», та вимоги cm. 5, ч.2 cm. 6 cm. 19, cm. 29, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі вказаних висновків акта перевірки Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області прийнято рішення про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації

Позивач вважаючи дії відповідача протиправними щодо винесення спірних рішень №7, №8, №9, №10, №11, №12, №13, №14, №15, №16 від 15.06.2017 року зумовила його звернення до суду, з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що після отримання спірних містобудівних умов та обмежень у позивача, який добросовісно покладався на легітимність дій державного органу, що їх видав, виникло законне очікування щодо реальної можливості будівництва багатоквартирного будинку на придбаній саме для цієї мети земельній ділянці. Позивач був вправі розраховувати, що видані йому містобудівні умови та обмеження не будуть пізніше анульовані.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що наміри забудови позивача щодо розміщення на власній земельній ділянці по вул. Соборна в с. Софіївська Борщагівка Київської області багатоквартирних житлових будинків відповідали положенням існуючої станом на вересень 2016 містобудівної документації на місцевому рівні, а саме: положенням Генерального плану 1993 р. та ДПТ с. Софіївська Борщагівка.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038.

Згідно статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На виконання зазначеного припису Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 23.05.2011 року за № 553 затвердив Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, яким визначено процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів будівництва (надалі - Порядок №533, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом пункту 7 Порядку №533 визначено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю; вимога головного інспектора будівельного нагляду Держархбудінспекції щодо проведення перевірки за наявності підстав, встановлених законом; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 533 Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

У разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, щодо якого неможливо встановити суб`єкта містобудування, який будує чи збудував такий об`єкт, перевірка проводиться із залученням представників органів місцевого самоврядування та органів Національної поліції. Документи, оформлені за результатами такої перевірки, надсилаються до відповідного органу внутрішніх справ для встановлення особи суб`єкта містобудування.

Так, частиною 2 статті 391 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Апелянтом у апеляційній скарзі та у відзиві на позовну заяву відповідача зазначено, що перевірка позивача призначена за зверненням гр. ОСОБА_5 від 14.04.2017 року.

Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що в матеріалах справи відсутнє звернення гр. ОСОБА_5 від 14.04.2017 року до суб`єкта владних повноважень щодо наявності порушень Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейка» містобудівних вимог, а отже, доказів наявності для призначення позапланової перевірки - відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, Департаментом архітектурно-будівельного контролю у Київській області зареєстровані наступні подані позивачем Декларації про початок виконання будівельних робіт з будівництва багатоквартирних житлових будинків на вказаній земельній ділянці від 14.09.2016 року: № КС 78 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок" за адресою: АДРЕСА_1 ; № КС 85 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_2 ;

від 21.09.2016 року: № КС 76 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_3 ; № КС 25 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_4 ; № КС 09 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_5 ; № КС 20 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_6 ; № КС 11 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_7 ;

від 05.12.2016 року № КС 48 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_8 ;

від 26.12.2016 року № КС 10 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_9 ; № КС 75 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_10 .

Після завершення будівельних робіт відповідачем зареєстровано подані позивачем Декларації про готовність будинків на вказаній земельній ділянці:

від 19.12.2016 року № КС 21 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_1 ; № КС 14 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_2 ;

від 30.05.2017 року № КС 03 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_3 ; № КС 08 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_4 ; № КС 95 на об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок", за адресою: АДРЕСА_5 .

Пунктом 13, 14 Порядку №533 визначено, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб інспекції дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб інспекції службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним інспекцією; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного інспекцією за результатами перевірки.

Суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; одержувати примірник припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали, зокрема через електронний кабінет, з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Зокрема, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

З аналізу положення статті 41 Закону № 3038-VI та Порядку № 553 колегія суддів дійшла висновку про те, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватись лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.

Тобто за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва.

Виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва у зв`язку з чим, такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об`єкту.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено доказами наявними в матеріалах справи під час апеляційного розгляду, що за третіми особами, які придбали квартири в даних будинках, за адресою АДРЕСА_1 станом на час проведення перевірки зареєстровано право власності.

Отже, будівництво багатоквартирних житлових будинків, яке здійснювалось позивачем на підставі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки було завершено і об`єкти введені в експлуатацію за декілька місяців до прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про їх скасування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

Так, частиною 2 статті 391 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Відповідно до пункту 22 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 №747, надалі - Порядок №466) у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

При цьому, підстави для скасування органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт наведені в частині 7 статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якими є: 1) подання замовником заяви про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт; 2) отримання відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою; 3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Апелянт в обґрунтування наявність підстав для скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт зазначив, що Відділ містобудування незаконно затвердив відповідні містобудівні умови (надалі - МБУ) та обмеження окремо на кожний об`єкт будівництва, хоча повинен був видавати такі МБУ на об`єкт будівництва - житловий комплекс у цілому.

Також, апелянтом зазначено про порушення позивачем п. 4.2 ДСТУ Б В.1.2 -16:2013, який визначає вимоги для визначення категорії складності проекту будівництва, тобто, фактично визначив категорію будівництва.

Відповідно до статті 32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" віднесення об`єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Порядком віднесення об`єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 р. № 557 (надалі - "Постанова № 557"), п. 7 якого передбачено, що під час проведення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах самочинного будівництва (у разі відсутності проектної документації) категорія складності таких об`єктів визначається посадовими особами Держархбудінспекції та її територіальних органів, а в разі необхідності - шляхом проведення експертизи експертною організацією чи експертом, що має відповідний сертифікат.

Об`єкти, щодо яких винесені оскаржувані рішення, не є побудованими самочинно, категорію складності таких Об`єктів визначено сертифікованими архітекторами та проектувальниками.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній експертний висновок щодо категорії складності об`єкта будівництва позивача, а відповідач повноважень з визначення категорій складності об`єкта будівництва не мав, за винятком випадків, коли будівництво є самочинним.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно абзацом 3 частини 1 статті 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Приписами пункту 3.8 ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" визначено, що комплекс (будова) - сукупність будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, об`єднаних цільовим призначенням, зведення яких здійснюється, як правило, за єдиною проектною документацією.

Об`єктами будівництва є як окремі будинки, так і їх сукупність (комплекс), а містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки можуть стосуватися як окремих будинків, так і їх сукупності (комплексів).

Основна мета містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки - нормативне встановлення вимог до конкретного об`єкта будівництва, зокрема, щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення тощо.

Частиною другою статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач здійснював будівництво окремих багатоповерхових житлових будинків; зведення житлових будинків здійснювалось на підставі окремих проектів; декларації про початок виконання будівельних робіт були зареєстровані відповідачем та останній був обізнаний про факт реєстрації та будівництва Об`єктів як окремих об`єктів будівництва і протягом всього часу не висловлював жодних претензій до позивача з даного приводу.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянт не заперечує, що після завершення будівництва, відповідачем були зареєстровані подані позивачем (Замовником) декларації про готовність об`єктів до експлуатації, які введені в експлуатацію також окремо один від одного.

Після реєстрації відповідач передав відповідну інформацію до Державної архітектурно-будівельної інспекцій України для внесення до Єдиного реєстру, а апелянтом зареєстровано відомості та сумнівів про реєстрацію даних декларацій не виникало.

У той же час, класифікації вказаних об`єктів будівництва як окремих будинків або їх сукупності (комплексу) у контексті надання містобудівних умов та обмежень має значення лише з точки зору вимог до кожного з об`єктів будівництва, зокрема, щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення тощо. Зі змісту оскаржуваних рішень слідує, що жодних порушень за цими ознаками відповідач не встановив.

Частиною 1 статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, що діяла станом на 02.06.2016) передбачено, що основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Відповідно до частин 4 та 5 цієї ж статті Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви. Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Аналогічні положення містилися і в п. 2.4. Порядку № 109 (в редакції, що діяла станом на 02.06.2016 на час будівництва), відповідно до якого розгляд заяви, надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у видачі містобудівних умов та обмежень або внесення змін до них з відповідним обґрунтуванням надається уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, визначений пунктом 2.1 цього розділу (протягом семи робочих днів).

Колегія суддів звертає увагу, що на відділ містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури Києво-Святошинської районної державної адміністрації покладено обов`язок визначити, чи відповідають наміри позивача щодо забудови земельної ділянки вимогам існуючої містобудівної документації на місцевому рівні.

При цьому, діючим законодавством було передбачено лише одну підставу для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень - невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівна документація - це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Згідно із частиною 1 статті 16 та частини 1 статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Так, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм (ст. 39 ЗК України).

Колегія суддів звертає увагу, що на момент видачі спірних містобудівних умов та обмежень Детального плану території багатоквартирної житлової та громадської забудови в селі Софіївська Борщагівка Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району, затверджений рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 25.02.2016 року №21 та іншої містобудівної документації на місцевому рівні для цієї земельної ділянки станом на вересень 2016 року - не існувало.

Отже, Відділ містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації був зобов`язаний визначити відповідність намірів забудови позивача виключно положенням Генерального плану та Детального плану території багатоквартирної житлової та громадської забудови в селі Софіївська Борщагівка, і єдиною підставою для відмови у видачі позивачу спірних містобудівних умов та обмежень могла бути лише невідповідність намірів забудови земельної ділянки цим положенням.

У разі встановлення відсутності такої невідповідності третя особа 1 була зобов`язана видати позивачу відповідні містобудівні умови та обмеження.

Відповідно до частини 1, пункту 4 статті 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план території серед іншого визначає: містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території.

Судом першої інстанції встановлено, що Детальний план багатоквартирної житлової та громадської забудови в селі Софіївська Борщагівка складається з графічних матеріалів та текстових матеріалів. Ці дві складові є невід`ємними частинами Генерального плану с. Софіївська Борщагівка.

З детального плану, земельна ділянка позивача відноситься до сельбищної функціональної зони із дозволеною багатоквартирною житловою забудовою, яка включає в себе як житлову забудову, так і території установ та підприємств обслуговування.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ні апелянтом, ні відповідачем не надано доказів того, що земельна ділянка позивача відноситься до будь-якої іншої встановленої положеннями Генерального плану та ДПТ с. Софіївська Борщагівка функціональної зони, ніж сельбищна, зокрема, до промислової зони, зони відпочинку чи зони зовнішнього транспорту.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наміри забудови позивача щодо розміщення на власній земельній ділянці по вул. Соборна в с. Софіївська Борщагівка Київської області багатоквартирних житлових будинків відповідали положенням існуючої станом на вересень 2016 року містобудівної документації на місцевому рівні, а саме: положенням Генерального плану 1993 р. та ДПТ с. Софіївська Борщагівка, а отже, у відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської РДА Київської області під час видачі позивачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки відсутні порушення вимог п. 2.4 Порядку № 109 та ст. 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Колегія суддів критично ставиться до твердження апелянта, що виявлені відповідачем порушення Порядку №109, допущені Відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації під час видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, неможливо було усунути, зокрема, шляхом витребування у позивача додаткових документів, яких не вистачало, та внесення змін до відповідних містобудівних умов та обмежень.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено можливість внесення змін до містобудівних умов та обмежень органом, що їх надав, на виконання приписів головних інспекторів будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що порушення Порядку №109, допущені третьою особою 1 під час видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки можливо було усунути, а тому у відповідача не було підстав для винесення рішення про скасування цих містобудівних умов та обмежень.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що п`ять будинків на момент перевірки були вже прийняті в експлуатацію, а тому не могли бути об`єктами перевірки з підстав зазначених в наказі, що також підтверджує протиправність винесених рішень.

Також, колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на порушення позивачем вимог ДБН Б.1.1-14:2012, ДБН А.2.2-3-2014, п. 4.2 загальних положень ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013, оскільки у поданих позивачем до відділу містобудування та архітектури містобудівних розрахунках відсутні обґрунтовані рішення щодо ідентифікації об`єктів з параметрами, що відповідають планувальній структурі ДПТ 2016 року.

Жодним із вказаних державних будівельних норм та стандартів не передбачено вимог до змісту містобудівних розрахунків.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач створив правову суперечність у правових підставах відповідальності, оскільки опис правопорушення, наведений у Акті перевірки від 12.06.2017 року, не дозволяє однозначно встановити, яке саме правопорушення було встановлено та в чому полягає порушення законодавства, дані недоліки в оформленні Акту є суттєвими і свідчать про його протиправність.

Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки були видані позивачу компетентним органом державної влади - третьою особою, при цьому замовника будівництва не було повідомлено про юридичні дефекти отриманих ним від третьої особи 1 містобудівних умов та обмежень аж до моменту отримання ним копії оскаржуваного рішення.

На підставі цих містобудівних умов та обмежень позивачем було отримано від компетентних органів влади дозвільний документ на будівництво, а в вересні 2016 року це будівництво було повністю завершено та об`єкти були введені в експлуатацію. На момент завершення будівництва та протягом подальших дев`яти місяців спірні містобудівні умови та обмеження були чинними, і їх законність не ставилася під сумнів.

Колегія суддів звертає увагу, що причиною накладення обмежень на права позивача були не порушення законодавства, допущені з його боку, а не компетентність Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації.

З аналізу матеріалів справи та норм права колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржувані рішення відповідача від 15.06.2017 року № 7-16 є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів критично ставиться до твердження апелянта про те, що третьою особою 1 порушено права громадян на придбання житла в с. Софіївська Борщагівка, оскільки, саме відповідач (апелянт) скасовуючи декларації на готовність житлових будинків в Софіївській Борщагівці, за адресою вул Соборна 103 позбавляє громадян право на користування та володіння своїм майном, яке було придбано за інвестаційними договорами, укладеними з позивачем.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено і решта позовних вимог позивача, оскільки дані вимоги були похідними та з урахуванням інтересів громадян, які придбали квартири в даних будинках.

Зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов поданих відповідачем під час розгляду справи на першій інстанції, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на позиції Європейського Суду з прав людини, які він висловив, зокрема, в п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення у справі «Кобець проти України», відповідно до якої, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Тобто, встановлюючи істину в справі суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Дослідження матеріалів справи дає підстави для висновку про те, що відповідачем не спростовано доводи позивачів та не доведено наявності обставин, які стали підставою для винесення оскаржуваних постанов та не надано на обґрунтування своїх доводів жодних належних і допустимих доказів, які би могли поза розумним сумнівом підтверджувати висновки перевірки дотримання вимог у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у порядку ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г. В. Земляна

Судді: А. Б. Парінов

Я. М. Собків