Справа № 462/1828/20
Суддя: Палюх Н. М.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/1828/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

за участю секретаря судового засідання Сех Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №721436 від 20.03.2020,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області, в якому просить визнати дії інспектора УПП в Житомирській області Матвієнка М.С. щодо складання постанови серії ДП18 №721436 від 20.03.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ст. 122 ч.1 КУпАП незаконними, а також визнати постанову серії ДП18 №721436 від 20.03.2020 про адміністративне правопорушення протиправною та скасування її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 20.03.2020 о 9.45год. інспектором УПП в Житомирській області Матвієнком М.С. винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 255 грн. Однак вказану постанову він вважає незаконною, оскільки інспектор розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно нього на місці, чим грубо порушив його права, зокрема не дав йому можливості скористатися своїми правами передбачені ст.268 КУпАП. Крім цього, постанова не містить назви населеного пункту, в якому, на думку інспектора, позивачем було порушено ПДР. Також, інспектор не спромігся з`ясувати його повні та правильні анкетні дані. За цих обставин просить позовні вимоги задовольнити.

У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав, мотивуючи тим, що поліцейським роти №3 батальйону УПП в Житомирській області сержант поліції Матвієнком М.С. під час несення служби на автодорозі М-06 Київ-Чоп 20.03.2020 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCАМ LTI 20/20 (серійний №ТС000780) було виявлено порушення ПДР, а саме водій автомобіля Renault Logan з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 100 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 50 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Після зупинення поліцейським вказаного автомобіля, яким керував позивач, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме вимог п.12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, інспектором було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача та за результатами розгляду справи винесено постанову за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено стягнення на правопорушника в розмірі 255 грн. При цьому, представник відповідача зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VIII, який набув чинності 07.11.2015р. було внесено зміни до ст.258 КУпАП, а саме змінено до частин 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, відповідно до яких порушення в сфері безпеки дорожнього руху віднесено до категорії справ розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У судове засідання позивач не з`явився, однак надав до суду заяву від 02.04.2020, в якій позов підтримав, просить такий задовольнити, а розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за правилами спрощеного провадження за наявних у справі доказів без участі сторін.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.03.2020 поліцейським взводу №1 роти №3 ГУПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Матвієнком М.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №721436, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що він 20.03.2020 о 09.39 год. по автодорозі М-06 Київ-Чоп 162км +500 м, керуючи транспортним засобом Renault Laguna номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкість 100 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 50км/год., чим порушив вимоги п. 12.4.ПДР України. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху приладом засобів TruCАМ LTI 20/20 (серійний номер ТС000780).

Також встановлено, вимірювальний прилад TruCAM ТС 000780 є лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM, виробництва фірми Laser Technology, Inc., США . Згідно експертного висновку НДЦ «ТЕЗІС» НТУУ «КПІ» механізми технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20», виробництва фірми Laser Technology, Inc., США відповідають вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20».

Можливість використання виробу «TruCAM LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc. США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/17953 чинне до 24.12.2020 для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; ±1 км/год. в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Згідно експертного висновку від 27.09.2018 р. у приладі «TruCAM LTI 20/20» правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ІSO/ІЕС 18033-3:2015, забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем на законних підставах було застосовано лазерний вимірювач швидкості TruCАМ (серійний номер ТС000780) та відсутні будь-які дані щодо недостовірності отриманих ним показників, пов`язаних із вимірюванням швидкості руху транспортного засобу.

З повідомлення служби автомобільних доріг у Житомирській області вбачається, що на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп кілометрова прив`язка початку (дорожній знак 5.45) та кінця (дорожній знак 5.46) населеного пункту с. Болярка становить км. 162+040 км. 164-467.

Згідно координат, які автоматично визначив прилад TruCАМ, при здійсненні заміру швидкості автомобіль позивача знаходився в координатах 50°1937.91''N 28°2213.10''Е, тобто в межах населеного пункту Болярка.

Відповідно до п.12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

За приписами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як на одну із підстав своїх вимог позивач покликається на те, що розгляд справи на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення його прав, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі № 5-рп/2015 (надалі - Рішення) визначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП розглядається «за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Також, Конституційний Суд у вказаному рішенні звернув увагу на те, що у частинах 1 та 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даною статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Суд звертає увагу, що рішення № 5-рп/2015 від 26.05.2015 прийняте Конституційним Судом України раніше Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху». Внесені зміни стосувались зокрема положень статей 33, 221, 258, 276 КУпАП.

Зокрема, згідно приписів частин 1, 2 ст. 222 КУпАП (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, у тому числі у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Таким чином, доводи позивача про недотримання відповідачем норм КУпАП та розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу є необґрунтованими та відхиляються судом.

Як на підставу своїх вимог позивач також у позовній заяві покликається на те, що інспектором поліції порушено порядок розгляду справи, оскільки він позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. Крім цього, позивач стверджує, що інспектор не з`ясував його повні та правильні анкетні дані.

Однак позивач не навів жодних доказів тому, що патрульний поліцейський під час розгляду справи про адміністративне правопорушення порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази.

Вказану норму позивачу було роз`яснено на місці розгляду адміністративної справи, про що позивач власноручно поставив підпис в оскаржуваній постанові.

Своїм правом надати будь-які докази, а в даному випадку пояснення з приводу проживання саме в АДРЕСА_1 .Львові АДРЕСА_2 вул АДРЕСА_3 позивач не скористався.

Щодо заявленої позовної вимоги про визнання дій інспектора УПП в Житомирській області Матвієнка М.С. протиправними суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, суд не вправі визнавати дії інспектора протиправними щодо розгляду справи про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За таких підстав, постанова серії ДП18 №721436 від 20.03.2020 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП, винесена посадовою особою відповідача у межах своїх повноважень, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення підтверджується належними доказами по справі.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 77, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд-

ухвалив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови від про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №721436 від 20.03.2020 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, згідно п. 15.5 розділу VII Перехідних положень КАС України через Залізничний районний суд м.Львова.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих положень КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач - Управління патрульної поліції в Житомирській області, знаходиться за адресою: м.Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя: