Справа № 320/5782/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року № 320/5782/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області про скасування рішень ХХХХ сесії Пухівської сільської ради Броварського району Київської області VII скликання,

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення прийняті 09.09.2019 на ХХХХ сесії Пухівської сільської ради Броварського району Київської області VII скликання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем під час підготовки та проведені XXXХX сесії Пухівської сільської ради VII скликання Броварського району Київської області допущено порушення вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки, дата проведення чергової сесії Пухівської сільської ради та її порядок денний були опубліковані на сайті ради за 2 дні до проведення сесії, що позбавило право громадськості, в тому числі й позивача, отримати інформацію про питання, які плануються розглядатися на сесії, надати свої пропозиції до порядку денного та взяти безпосередню участь в проведенні сесії. Також проекти рішень, які готувалися на розгляд сесії, не були опубліковані до їх прийняття. Як вбачається із сайту Пухівської сільської ради до порядку денного ХХХХ сесії VII скликання Пухівської сільської ради включено 8 питань, а фактично прийнято 29 рішень, тобто 21 рішення було прийнято без включення їх до порядку денного. Крім того, в порушення ст. 40 Регламенту Пухівської сільської ради №369-Х-VІІ від 01.12.2016 проекти рішень у яких зроблені помітки редакційної комісії не зберігаються у виконавчому комітеті ради разом із оригіналами підписаних сільським головою або іншим головуючим на засіданні ради рішень, що в свою чергу унеможливлює перевірку їх на відповідність, а у разі виявлення невідповідності виправлення їх у 3-денний термін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

25 листопада 2019 року представником відповідача, через службу діловодства суду, подано відзив на позовну заяву в якому у задоволенні адміністративного позову просив відмовити. Стверджував, що сесія, як форма роботи сільських рад, не створює для позивача жодних юридичних прав та/чи обов`язків, а з огляду на завдання і правовий статус сесії ради у цих правовідносинах, не може порушувати особистих прав та/або інтересів позивача. Прийняті рішення не порушують жодних прав ОСОБА_1 , оскільки лише особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Такою особою позивач не являється. Так, позивачем не було підтверджено належними доказами, які саме рішення з переліку прийнятих на 40 сесії Пухівської сільської ради VIІ скликання, зачіпають його особисті права та інтереси. Також позивачем не надано суду доказів того, що розпорядження сільського голови Пухівської сільської ради ОСОБА_4 . № 88 «Про скликання 40 сесії Пухівської сільської ради VIІ скликання» було предметом судового оскарження, а тому є чинним та підлягає обов`язковому виконанню. Враховуючи невідкладну потребу у виконанні судових рішень про зобов`язання Пухівської сільської ради надати дозвіл на виготовлення проектів землеустрою, щодо виділення у власність земельних ділянок, в порядку і спосіб визначений статтею 118 Земельного кодексу України, та встановлений судом строк подачі звітів про виконання судових рішень, а також велику кількість судових справ, де відповідачем є Пухівська сільська рада, питання щодо виконання рішень судів потребували невідкладного вирішення відповідно до ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів». Пухівською сільською радою було оприлюднено проекти актів до чергової сесії 06.09.2019, тобто за 3 дні до проведення 40 сесії Пухівської сільської ради VII скликання», як і передбачено чинним законодавством. Рішення, що оскаржуються позивачем не відносяться до переліку проектів рішень, які підлягають обов`язковому громадському обговоренню.

25 листопада 2019 року позивач, через службу діловодства суду, подав відповідь на відзив. Зазначив, що скликання та проведення чергової сесії повинно відбуватися за загальними правилами відповідно до ст. 46 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», регламенту Пухівської сільської ради від 01.12.2016 та ч. 3 ст. 15 ЗУ «Про доступ до публічної інформації». Як вбачається із документів доданих до відзиву, розпорядженням голови Пухівської сільської ради від 06.09.2019 № 88 було призначено проведення ХХХХ сесії VIІ скликання на 09.09.2019 з порядком денним, який складався із 8 питань. Оголошення про проведення чергової сесії було розміщено на офіційному сайті лише 06.09.2019 о 16:06, тобто не за 10 днів, як передбачено законом та регламентом відповідача, а всього за 3 дні до проведення сесії. Як виходить із протоколу сесії, жодного рішення щодо виконання рішень судів на засіданні Пухівської сільської ради не розглядалось і прийнято не було. Згідно роздруківки із сайту Пухівської сільської ради, на сайті було оприлюднено лише дату із порядком денним сесії, а не саме розпорядження голови Пухівської сільської ради від 06.09.2019 № 88, як зазначено у відзиві відповідача. Долучене відповідачем до матеріалів справи викопіювання із сайту сільської ради містить лише інформацію щодо можливої роботи на ньому у відповідні часи адміністратора сайту та не є доказом розміщення проектів рішень. Пухівська сільська рада, при оприлюдненні проектів рішень, які були винесенні на сесію не дотрималась свого ж регламенту, чим приховала інформацію від громади села, позивача та депутатів загалом. Крім того, відзив на позовну заяву, на думку позивача, подано з пропуском встановленого строку.

Також 25 листопада 2019 року позивачем, через службу діловодства суду, подано уточнений адміністративний позов, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення №№ 1223-ХХХХ-VІІ, 1224-ХХХХ-VІІ, 1225-ХХХХ-VІІ., 1226-ХХХХ-VІІ, 1227-ХХХХ-VІІ, 1228-ХХХХ-VІІ, 1229-ХХХХ-VІІ, 1230-ХХХХ-VІІ, 1231-ХХХХ-VІІ, 1232-ХХХХ-VІІ, 1233-ХХХХ-VІІ, 1234-ХХХХ-VІІ, 1235-ХХХХ-VІІ, 1236-ХХХХ-VІІ, 1237-ХХХХ-VІІ, 1238-ХХХХ-VІІ, І239-ХХХХ-VІІ, 1240-ХХХХ-VІІ, 1241-ХХХХ-VІІ, 1242-ХХХХ-VІІ, 1243-ХХХХ-VІІ, 1244-ХХХХ-VІІ, 1245-ХХХХ-VІІ, 1246-ХХХХ-VІІ, 1247-ХХХХ-VІІ, 1248-ХХХХ-VІІ, 1249-ХХХХ-VІІ, 1250-ХХХХ-VІІ, 1251-ХХХХ-VІІ прийняті 09.09.2019 року на ХХХХ сесії Пухівської сільської ради Броварського району Київської області VII скликання.

6 грудня 2019 року представником відповідача, через службу діловодства суду, подано заперечення на відповідь на відзив. В якому зазначив, що відзив на позову заяву подано відповідачем у визначений судом строк. Позивач, зловживаючи своїми процесуальними правами, надає суду процесуальні документи не по суті предмету спору. Пунктом 8 затвердженого порядку денного чітко визначено «Питання щодо виконання рішень судів». З наданого відповідачем викопіювання із сайту сільської ради можна встановити коли саме, ким саме та о котрій годині на сайті Пухівської сільської ради розміщувались певні документи та вкладення, а також коли саме та ким саме вони були видалені. Вказане викопіювання повністю спростовує доводи позивача, що Пухівською сільською радою не оприлюднювались проекти рішень на засідання сесії Пухівської сільської ради. Як вбачається із викопіювання з сайту Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 28.11.2019, у вкладці «Рішення сесії» під назвою «Прийняті рішення на 40 сесії 7 скликання від 09.09.2019» 13.09.20 о 14:54 секретар сільради розмістив усі рішення прийняті на сесії згідно порядку денного. Таким чином позивач умисно дезінформує суд щодо фактичних обставин справи. Щодо земельних питань, то кожне звернення громадянина розглядалося депутатами окремо та по кожному виносилось окреме рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

6 вересня 2019 року сільським головою Пухівської сільської ради Броварського району Київської області Трубою М.Г. прийнято розпорядження №88 «Про скликання 40 сесії VII скликання Пухівської сільської ради», та визначено порядок денний, до якого були включені наступні питання: 1. Про надання згоди на укладення цивільно-правового договору щодо надання юридичних послуг; 2. Про внесення змін до рішення №1122-ХХХІІІ-VІІ від 20.12.2018 «Про затвердження бюджету Пухівської сільської ради, 3. Про утворення інвентаризаційної комісії та проведення інвентаризації активів і зобов`язань у 2019 році Пухівської сільської ради. Затвердження рішення виконавчого комітету, 4. Про заслуховування звіту секретаря сільської ради ОСОБА_3 про проблемну роботу за період перебування на посаді в.о. сільського голови в період з 30.07.2018 по 03.04.2019, 5. Про надання одноразової матеріальної допомоги жителям села Пухівка, 6. Земельні питання, 7. Про виконання рішень суддів, 8. Різне.

Зазначене розпорядження було оприлюднено на веб-порталі сільської ради 6 вересня 2019 року, що підтверджується даними за відповідним інтернет-посиланням http://www.puhnivka-rada.gov.ua та не заперечується відповідачем.

Згідно протоколу XL сесії Пухівської сільської ради VІІ скликання від 9 вересня 2019 року, в ході пленарного засідання одноголосно було затверджено порядок денний відповідно до переліку питань винесених на зазначену сесію головою Пухівської сільської ради, згідно розпорядження від 6 вересня 2019 року № 88, а також прийняті рішення №№ 1223-ХХХХ-VІІ, 1224-ХХХХ-VІІ, 1225-ХХХХ-VІІ., 1226-ХХХХ-VІІ, 1227-ХХХХ-VІІ, 1228-ХХХХ-VІІ, 1229-ХХХХ-VІІ, 1230-ХХХХ-VІІ, 1231-ХХХХ-VІІ, 1232-ХХХХ-VІІ, 1233-ХХХХ-VІІ, 1234-ХХХХ-VІІ, 1235-ХХХХ-VІІ, 1236-ХХХХ-VІІ, 1237-ХХХХ-VІІ, 1238-ХХХХ-VІІ, І239-ХХХХ-VІІ, 1240-ХХХХ-VІІ, 1241-ХХХХ-VІІ, 1242-ХХХХ-VІІ, 1243-ХХХХ-VІІ, 1244-ХХХХ-VІІ, 1245-ХХХХ-VІІ, 1246-ХХХХ-VІІ, 1247-ХХХХ-VІІ, 1248-ХХХХ-VІІ, 1249-ХХХХ-VІІ, 1250-ХХХХ-VІІ, 1251-ХХХХ-VІІ.

11 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Пухівської сільської ради із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати йому розпорядження голови сільської ради про проведення 09.09.2019 ХХХХ сесії Пухівської сільської ради VІІ скликання з порядком денним, проекти рішень сільської ради, які планувалися прийняти 09.09.2019 року на засіданні сесії, з матеріалами, що підтверджують їх оприлюднення у засобах масової інформації та протоколи засіданні сесії.

Листом від 18 вересня 2019 року № 619/02-13 Пухівська сільська рада повідомила ОСОБА_1 , що проекти рішень не знаходяться на постійному зберіганні в документації сільської ради. З ними можна ознайомитись на офіційному сайті села Пухівка: http://www.pukhivka-rada.gov.ua. перед проведенням сесії. Після проведення сесії, прийнятті рішення оприлюднюються на офіційному сайті села Пухівка, в розділі «Рішення сесії». На даний момент, проекти рішень, які виносились на 40 сесію, відсутні, так як сесія відбулась, і потреби в зберіганні проектів рішень немає. Наразі протокол 40 сесії 7 скликання від 09.09.2019 знаходиться на виготовленні. Його копію можна буде отримати в 30-денний термін після проведення сесії.

Копію розпорядження сільського голови про проведення 40 сесії Пухівської сільської ради 7 скликання від 09.09.2019 № 88 надано ОСОБА_1 на його запит.

На думку позивача рішення прийнятті на вищезазначеній сесії сільської ради є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки було допущено процедуру підготовки та проведення чергової сесії органу місцевого самоврядування.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою у порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правовий статус і відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За положеннями ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядок скликання, проведення сесії, визначення порядку денного, підготовка прийняття та оприлюднення рішень визначаються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламентом відповідної ради.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць (частина 5 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до частини 4 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради.

Згідно частини 10 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Регламент Пухівської сільської ради, затверджений, рішенням Пухівської сільської ради від 01.12.16 №369-Х-VII, наявний в матеріалах справи, містить положення аналогічні наведеним нормам законодавства (а.с.35-57).

Згідно Регламенту розпорядження сільського голови про скликання чергової сесії із зазначенням питань, які вносяться на розгляд ради, місце та час проведення сесії, публікується на сайт ради, не пізніше як за 10 днів.

Відповідно до ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» проекти актів органів місцевого самоврядування, оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», частиною 3 статті 15 якого передбачено, що проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Вимоги цієї частини щодо строку оприлюднення не застосовуються до проектів рішень органів місцевого самоврядування, спрямованих на надання адміністративних послуг, якщо це призведе до порушення встановленого законом строку надання відповідної адміністративної послуги.

З огляду на ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Таким чином, процес прийняття рішення органом місцевого самоврядування не обмежується лише внесенням проекту такого рішення до порядку денного, розглядом та прийняттям рішення на пленарному засіданні.

За положеннями чинного законодавства, проекти оскаржуваних рішень мали бути попередньо оприлюднені відповідачем - за 20 робочих днів до дати їх розгляду, а розпорядження про проведення чергової сесії сільської ради повинно було бути доведено до відома населення та депутатів сільської ради за 10 днів до її проведення, в тому числі обов`язково шляхом розміщення на сайті відповідача із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Депутати Ради та населення мають рівні можливості щодо розміщення інформації на зазначеному сайті для забезпечення висвітлення та проведення їх депутатської діяльності, а також для можливості населення приймати безпосередню участь у сесіях органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Розділу 3 Регламенту Пухівської сільської ради, затвердженого рішенням Пухівської сільської ради від 01.12.16 №369-Х-VII, сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок - не рідше ніж один раз на місяць. Позачергові сесії сільської ради можуть скликатися у виняткових випадках з питань, що потребують невідкладного вирішення або в інших випадках, якщо цього вимагає чинне законодавство.

Згідно з ч. 11 ст. 11 Розділу 3 Регламенту розпорядження сільського голови про скликання чергової сесії із визначенням питань, які вносяться на розгляд ради, місце та час проведення сесії, публікується на сайті ради, не пізніше, як за 10 днів та може оголошуватися через інші засоби масової інформації. Остаточний порядок денний затверджується на сесії сільської ради.

За змістом ч.12 ст. 11 Розділу 3 Регламенту рішення про скликання позачергової сесії ради доводиться до відома депутатів будь яким доступним шляхом, а також через оголошення в засобах масової інформації не пізніше, як за день до сесії, із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд сесії ради.

Разом з тим, в порушення зазначених норм права, відповідачем не було оприлюднено, у встановлений законом строк, розпорядження про скликання 40 сесії VII скликання Пухівської сільської ради та проекти оскаржуваних позивачем рішень.

Доказом порушення відповідачем порядку підготовки до проведення сесії сільської ради є дані офіційного інтернет-сайту Пухівської сільської ради http://www.pukhivka-rada.gov.ua, на якому 6 вересня 2019 року, тобто за три дні до скликання сесії, було розміщено повідомлення про проведення чергової сесії сільської ради без попереднього оприлюднення за 20 робочих днів проектів оскаржуваних рішень. Дана обставина не спростована відповідачем по справі.

Відповідач, обґрунтовуючи дотримання процедури проведення сесії сільської ради, посилався на те, що у зв?язку з невідкладною потребою у виконанні судових рішень про зобов`язання Пухівську сільську раду надати дозвіл на виготовлення проектів землеустрою, щодо виділення у власність земельних ділянок, розпорядження сільського голови про проведення вищезазначеної сесії та проекти рішень були розміщені на сайті Пухівської сільської ради, за три дні до проведення чергової сесії, що не суперечить вимогам закону.

Водночас, зазначені доводи не приймаються судом до уваги, оскільки на розгляд 40 сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради, в тому числі було винесено і питання про внесення змін до рішення №1122-ХХХІІІ-VІІ від 20.12.2018 "Про затвердження бюджету Пухівської сільської ради". У зв?язку з чим рішення про скликання сесії повинно було бути доведено до відома депутатів та населення не пізніше як за 10 до проведення відповідної сесії, адже, питання пов`язані із затвердженням чи внесенням змін до бюджетів сільських рад, підлягають обов`язковому громадському обговоренню.

В даному випадку відповідачем не зазначено виняткових підстав, в розумінні вимог закону, відповідно до яких зазначене розпорядження публікується не пізніше ніж за один день до скликання сесії.

Більш того, регламентом Пухівскьої сільської ради, який є основним нормативним документом відповідача, також зазначено, що розпорядження сільського голови про скликання чергової сесії із визначення питань, які виносяться на розгляд ради, місце та час проведення сесії, публікується на сайті ради, не пізніше, як за 10 днів та може оголошуватися через інші засоби масової інформації.

Регламент - підзаконний нормативний документ процесуального характеру, який практично імплементує приписи законів України, у тому числі Закону України № 93-IV шляхом закріплення порядку діяльності місцевої ради із дотриманням деталізованих цим регламентом технічних процедур.

Також суд звертає увагу, що ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2019 року по справі №361/5554/17 отримано відповідачем 26.06.2019, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції (а.с. 141); рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року по справі №810/1395/18 отримано відповідачем 14.11.2018 про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції (а.с. 158); рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року по справі №810/225/18 отримано відповідачем 20.07.2018, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції (а.с. 194); рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року по справі №810/178/18 отримано відповідачем 05.06.2018 про що свідчить штамп вхідної кореспонденції (а.с. 209). Інші судові рішення, якими відповідача зобов?язано надати громадянам дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, ухваленні судами майже за рік до проведення вищезазначеної сесії Позаяк, відповідач не надав докази скликання саме позачергової сесії 09.09.2019.

Вказане свідчить, про те, що у відповідача (навіть з урахуванням подальших оскаржень зазначених рішень) було достатньо часу для вчасного оприлюднення відповідних проектів рішень та розпорядження про проведення чергової сесії Пухівської сільської ради.

Таким чином, досліджуючи предмет доведення в частині правомірності дій відповідача щодо підготовки до проведення 40 сесії VII скликання Пухівської сільської ради, суд погоджується з доводами позивача, що відповідач не провів процедуру скликання сесії органу місцевого самоврядування відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Регламенту Пухівської сільської ради.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку опублікування розпорядження про скликання 40 сесії VII скликання Пухівської сільської ради та оприлюднення проектів рішень, які підлягали розгляду на зазначеній сесії відбулося не у визначений ЗУ «Про органи місцевого самоврядування в Україні» та Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк.

Проте, зазначений аргумент не може бути єдиною та достатньо підставою для скасування рішень органу місцевого самоврядування, прийнятих на 40 сесії VІІІ скликання Пухівської сільської ради.

В обгрунтування таких висновків суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Вирішуючи питання щодо порушень прав позивача оскаржуваними рішеннями та діями, суд акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 не надано суду доказів того, що між ним та відповідачем - Пухівською сільською радою виникли певні публічно-правові відносини.

За частиною другою ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини третьої ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За змістом частини першої ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Стосовно конституційного права особи на захист від порушень з боку органів державної влади, то офіційне тлумачення положень частини другої ст. 55 Конституції України міститься, зокрема, у рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року за №19-рп/2011. У цьому рішенні Конституційний Суд України, серед іншого, відзначив, що «права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <…>».

Також у рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011р. за №19-рп/2011 зазначено про те, що відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої ст. 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Стосовно "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004р. за №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Отож, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Звернення до суду є саме способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Як передбачено ч. 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Захист прав - це застосування правових засобів з метою забезпечення права у сфері публічно-правових відносин.

Право на захист - самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

Отже, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам законодавства.

В даному випадку, рішення прийняті 40 сесією 7 скликання Пухівської сільської ради від 9 вересня 2019 року, не стосуються особистих прав позивача, а розпорядження голови сільської ради щодо скликання сесії ніким не було оскаржено, та як наслідок, є чинним і обов`язковим для виконання. Доказів протилежного позивачем суду не надано.

Оскільки позивач у зв`язку з прийняттям оскаржуваних рішень не є учасником (суб`єктом) правовідносин, передбачених в оскаржуваних рішеннях, як актів індивідуальної дії, такі рішення не породжують для позивача ніяких прав та обов`язків, а тому і не надає права на захист, тобто права на звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, про яке йдеться у ч. 2 ст. 55 Конституції України, має спеціальну мету і призначення - правовий захист порушених прав та свобод особи, усунення перешкод у їх реалізації. Тобто, вимоги позивача у даній справі є необґрунтованими, оскільки адміністративне судочинство спрямоване на захист права конкретної особи, яке було порушено внаслідок рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб на момент звернення до адміністративного суду.

Аналогічну правову позицію було неодноразово викладено у рішеннях Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 9901/415/18, від 18 грудня 2018 року у справі № 9901/657/18.

Зокрема, у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 9901/657/18, Велика Палата Верховного Суду вказала, що право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий, або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.

Підсумовуючи наведене вище, суд звертає увагу на те, що позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів і не надано відповідних доказів стосовно того, яким чином оскаржуваними рішеннями відповідача були порушені його права та законні інтереси.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями сформованими Європейським судом з прав людини, згідно з якими право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою ( п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Право на захист це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорювання останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім визначеного цим актом певного кола осіб), в тому числі і позивача, прав чи обов`язків у зв`язку із оскарженим рішенням не породжує для останнього і права на захист.

Позивачем не наведено обґрунтованих мотивів щодо того, яким чином оскаржувані рішення відповідача порушують права позивача, тобто породжують, змінюють або припиняють його права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Також, позивачем суду не надано доказів порушення вищезазначеними рішеннями прав третіх осіб, за захистом яких позивач міг звернутися до суду.

Відповідно до Європейської Хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985 місцеве самоврядування означає право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання та управління суттєвою часткою публічних справ, під власну відповідальність, в інтересах місцевого населення. Це право здійснюється радами або зборами, члени яких вільно обираються таємним голосуванням на основі прямого, рівного, загального виборчого права і які можуть мати підзвітні їм виконавчі органи. Це положення жодним чином не заважає використанню зборів громадян, референдумів чи будь-якої іншої форми прямої участі громадян, якщо це дозволяється законом. Головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом. Органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Без шкоди для більш загальних законодавчих положень органи місцевого самоврядування повинні мати можливість визначати власні внутрішні адміністративні структури з урахуванням місцевих потреб і необхідності забезпечення ефективного управління.

Посилання позивача на те, що до порядку денного 40 сесії 7 скликання Пухівської сільської ради було включено 8 питань, а фактично на сесії прийнято 29 рішень, також не є правовою підставою для скасування вищевказаних рішень органу місцевого самоврядування, оскільки, як вбачається із порядку денного вищезазначеної сесії, на її розгляд в тому числі були винесені і земельні питання. Як зазначає представник відповідача, на сесії розглядалися клопотання громадян щодо вирішення їх земельних питань. Кожне звернення депутатами розглядалося окремо та по кожному виносилось окреме рішення, що підтверджується протоколом сесії.

Також не спростовують висновків суду доводи позивача щодо не зберігання у виконавчому комітеті Пухівської сільської ради проектів рішень у яких зроблені помітки редакційної комісії разом з оригіналами рішень підписаними сільським головою. Із зазначеними проектами рішень та, відповідно із самими рішеннями, громадяни мають змогу ознайомлюватися на сайті Пухівської сільської ради. Зазначене не є правовою підставою для скасування оскаржуваних рішень Пухівської сільської ради.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень.

Згідно вимог частини третьої статті 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Позивач звільнений від сплати судового збору, таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення виготовлено 27.04.2020

Суддя Я.В. Горобцова