Справа № 540/231/20
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/231/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління Державної казначейської служби України в м. Херсоні Херсонської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог

29 січня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника адвоката Старюк Віталій Анатолійович (далі - представник позивачки, Старюк В.А.) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління Державної казначейської служби України у місті Херсоні (далі - третя особа), у якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління ПФУ в Херсонській області щодо відмови в поверненні позивачу безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Херсонській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Херсоні подання про повернення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 33 426,00 грн.

II. Позиція позивачки, заперечення відповідача, пояснення третьої особи.

Відповідно до змісту позовної заяви, вказані вимоги представник позивачки обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18 вересня 2019 року вперше придбала житло та під час нотаріального посвідчення цього договору сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 33 426,00 грн. З огляду на те, позивачка придбавала житло вперше, тому відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вона не є платником збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що є підставою для повернення відповідачем сплаченого позивачкою збору, як помилково сплачений. Проте, у відповідь на заяву позивачки про повернення помилково сплаченого збору, відповідач листом від 17 січня 2020 року №2100-0503-8/491 відмовив їй у поверненні помилково сплачених коштів з тих підстав, що Пенсійний фонд не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а тому не може пересвідчитися у тому, що нерухоме майно дійсно придбано вперше. На думку представника позивачки, вказана відмова органу Пенсійного фонду є протиправною, оскільки згідно пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету. З огляду на викладене, представник позивачки просить задовольнити його позов у повному обсязі.

17.02.2020 р. представником відповідача надано суду відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позову, оскільки спірні кошти хоча і є збором на обов`язкове державне пенсійне страхування, проте обов`язковість їх сплати визначає нотаріус відповідно до ст. 49 Закону України " Про нотаріат ". Таким чином, за позицією відповідача, доводити факт придбання нерухомого майна вперше ОСОБА_1 зобов`язана була саме приватному нотаріусу, який має встановлювати обставини щодо придбання особою майна вперше, а не ГУ ПФУ у Херсонській області.

17.02.2020 року представником третьої особи надано до суду письмові пояснення на позовну заяву, у яких зазначає, що управління Казначейства здійснить дії по поверненню коштів у відповідності до вимог Порядку № 787 протягом п`яти робочих днів після отримання подання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 03.02.2020 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. (ст. 258 КАС України).

Згідно з частиною 2 статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

При цьому, суд враховує положення постанови КМ України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", зі змінами, внесеними постановами КМ України від 25.03.2020 р. № 239 та від 22.04.2020 р. № 291, якими запроваджено з 12 березня 2020 до 11 травня 2020 року на усій території України карантин.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 р., розділ VI " Прикінцеві положення " КАС України доповнено пунктом 3 яким визначено, що "під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, зокрема щодо строку розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження тощо продовжуються на строк дії такого карантину".

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

18 вересня 2019 року між громадянами ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Антоновою Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 488.

При цьому, позивачкою було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 % вартості нерухомого майна, що становить 33 426,00 грн. Вказане підтверджується квитанцією від 18 вересня 2019 року № 1-2688К (код платежу 24140500).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, фізичної особи ОСОБА_1 , ( рнокпп НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2019 р., є власником об`єкта житлової нерухомості: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на придбану нерухомість зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 33281503.

04.01.2020 р. позивачка звернулась до ГУ ПФУ у Херсонській області управління ПФУ із заявою про повернення помилково сплаченого нею збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна в сумі 33 426,00 грн. шляхом їх отримання з Державного бюджету України на підставі відповідного подання до казначейської служби України.

17 січня 2020 року листом за № 2100-0503-8/491 ГУ ПФУ у Херсонській області повідомило позивачку, про те, що відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" № 400/97-ВР від 26.06.1997 не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування громадяни, які придбавають житло вперше. Органи Пенсійного фонду України не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно. Таким чином, у разі надання юридичною або фізичною особою документів, виданих установою, до компетенції якої входить підтвердження вищезазначених фактів, органом Пенсійного фонду України приймається рішення про звільнення особи від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Оскільки на теперішній час чинним законодавством не визначено установу (орган), яка б мала юридичні повноваження щодо підтвердження того, що громадяни (громадянка) за весь період з моменту виникнення у нього (неї) права на вчинення правочину щодо нерухомого майна придбаває житло вперше, тому, за позицією відповідача, такі питання вирішуються лише у судовому порядку.

Вважаючи протиправною відмову ГУ ПФУ в Херсонській області у поверненні ОСОБА_1 помилково сплаченого нею збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна, представник позивачки звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначено Законом України від 26 червня 1997 року №400/97-ВР "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №400/97-ВР).

Згідно з пунктом 9 статті 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Пунктом 8 частини статті 2 цього ж Закону передбачено, що об`єктом оподаткування є, для платників збору, визначених пункту 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону №400/97-ВР платники збору, визначені пунктами 5-7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачують на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до загального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом №400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі - Порядок №1740).

Згідно з абзацом першим пункту 15-1 Порядку №1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку №1740 нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182 (далі - Порядок №787).

Пунктом 5 розділу І Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

VI. Оцінка суду

Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Як встановлено судом предметом спору у даній справі є оскаржувана відмова ГУ ПФУ в Херсонській області у поверненні ОСОБА_1 помилково сплаченого нею збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при вчинені правочину щодо придбання житла вперше.

У позовній заяві представник позивачки стверджує, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2019 р. ОСОБА_1 вперше придбала житловий будинок, а тому відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вона не є платником збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що є підставою для повернення відповідачем сплаченого позивачкою збору, як помилково сплачений.

Відповідач у листі-відповіді від 17.01.2020 р. за № 2100-0503-8/491, отриманому позивачкою, вказує, що органи Пенсійного фонду України не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а чинним законодавством не визначено установу (орган), яка б мала юридичні повноваження щодо підтвердження того, що громадяни (громадянка) за весь період з моменту виникнення у нього (неї) права на вчинення правочину щодо нерухомого майна придбаває житло вперше, що перешкоджає органам Пенсійного фонду України приймати рішення про звільнення особи від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, відповідач вважає себе звільненим від обов`язку встановлювати факт придбання громадянами нерухомості вперше внаслідок відсутності у органів Пенсійного фонду України такої інформації та нормативного врегулювання спірного питання.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд при вирішенні даних спірних правовідносин враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Так, у постанові від 21.08.2018 року при розгляді у касаційному порядку справи № 819/657/17 Верховний Суд вважав за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізми перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість. Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше. Ухвалою Конституційного Суду України № 29-у/2000 від 23.03.2000 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у ПФУ права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні. Верховний Суд зазначив, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу. Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Крім того, за приписами ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Отже, при вирішенні спірних питань суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно з яким державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у спірних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №819/1498/17, від 01 листопада 2018 року у справі №819/1353/17, від 28 листопада 2018 року у справі №813/1126/17, від 13 грудня 2018 у справі № 813/969/17, від 23 квітня 2019 року у справі №802/1566/17-а та враховуються судом при вирішенні даного спору відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, на відсутність в органів Пенсійного фонду України інформації щодо прав власності на нерухоме майно як таке, що придбане особою вперше.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, відповідач у листі-відповіді від 17.01.2020 р. за № 2100-0503-8/491, отриманому позивачкою, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, не зазначено. Таких доказів відповідачем не зазначено в наданих до суду відзивах на позов.

У суду також відсутні підстави для того, щоб ставити під сумнів вказані твердження позивачки, так як останні відповідають інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Зокрема, судом встановлено набуття позивачем права власності на нерухоме майно та їх підстави:

- земельна ділянка кадастровий номер :06:005:0076, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , підстава набуття права власності: договір купівлі - продажу № 489 від 18.09.2019 р., посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Антоновою Н.В.

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , підстава набуття права власності: договір купівлі - продажу № 488 від 18.09.2019 р., посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Антоновою Н.В.

- квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, посвідчене 15.08.1997 р., видане Управлінням обліку і використання комунального майна м. Херсона згідно з розпорядженням № 6063 ж.

З огляду на встановлені обставини та наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позивачка звільнена від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, як така, що придбавала житло вперше, а тому має право на повернення помилково сплаченого нею збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, під час укладання договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.09.2019 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що судом встановлено необґрунтованість відмови ГУ ПФУ у Херсонській області у поверненні позивачу помилково сплаченої суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, викладеної у листі від 17.01.2020 р. № 2100-0503-8/491, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати вказану відмову протиправною.

При цьому, суд вважає необґрунтованою вимогою представника позивачки в частині визнання протиправним рішення ГУ ПФУ у Херсонській області, оскільки представником позивачки не надано, а судом не встановлено прийняття відповідачем рішення зі спірного питання, яке б відповідало ознакам індивідуального акту, визначного у пункті 19 частини 1 ст. 4 КАС України, а саме, як акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, видане (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк, а тому у цій частині позов не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Херсонській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у місті Херсоні подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, то суд зазначає наступне.

Відсутність чітко визначеної в законодавстві процедури перевірки обставин придбання житла вперше платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, є порушенням принципів "правової визначеності" та "належного урядування", які покладають за подібних обставин саме на відповідача обов`язок встановлення факту того чи придбав позивач житло вперше при розгляді його заяви про повернення відповідного збору. За умови відсутності у відповідача відомостей про придбання позивачем житла не вперше, він повинен був звернутися до органів Державної казначейської служби з поданням про повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до бюджету.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 819/442/17.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна сума збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 33426,00 грн. була сплачена Шабаліною К.Ю . (рнокпп НОМЕР_2 ) на рахунок 1002, отримувач УК у м. Херсоні /24140500/, код отримувача 37959779.

Отже, сплачений позивачем збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу житла за договором № 488 від 05.11.2018 р. був сплачений позивачем на рахунок Управління Державної казначейської служби України у м. Херсоні Херсонської області (), що також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 30.03.2020 р. № .

Таким чином, оскільки сплачені позивачем кошти зараховані на рахунок, відкритий в Управлінні Державної казначейської служби України в м. Херсоні Херсонської області (), тому з метою поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та зобов`язати ГУ ПФУ у Херсонській області сформувати та подати до Управлінні Державної казначейської служби України в м. Херсоні Херсонської області () подання про повернення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 33 426,00 грн.

VII. Висновок суду

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Також суд при викладенні мотивів та підстав прийнятого рішення враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Отже, іншим посиланням та мотивам позовної заяви та відзиву на позов як таким, що не впливають на загальні висновки суду, окрема оцінка судом не надається.

На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності своїх дій не виконано з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з вказаним позовом позивачем було сплачено судовий збір в сумі 840,40 грн., що підтверджується платіжним документом № 24966528 від 23.01.2020 р.

Таким чином, суд вважає, що, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з Головного управління ПФУ у Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань в повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місце знаходження 73000, м. Херсон, вул. 28 Армії, буд. 6, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління Державної казначейської служби України у місті Херсоні (місце знаходження 73000, м. Херсон, провулок Козацький, буд. 10, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління ПФУ в Херсонській області у поверненні ОСОБА_1 безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, оформлену листом від 17.01.2020 р. № 2100-0503-8/491.

Зобов`язати Головне управління ПФУ в Херсонській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Херсоні Херсонської області () подання про повернення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при укладанні договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Антоновою Н.В. 18 вересня 2019 року та зареєстрованого в реєстрі за № 488 в сумі 33 426,00 грн., сплаченого за квитанцією № 1-2688К від 18.09.2019 року.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м. Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840,80 (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, але не пізніше 30-денного строку з дня закінчення карантину. При цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 112010200