Справа № 420/262/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/262/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді -Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, б. 21- А) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості №UA500000/2019/000477/2 від 29.08.2019 року та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500650/2019/01166, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 13 січня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці ДФС (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Гайдара, б. 21- А) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості №UA500000/2019/000477/2 від 29.08.2019 року та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500650/2019/01166.

Ухвалою від 15 січня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 червня 2019 року позивачем придбано автомобіль MAZDA, модель « 2», 2011 року випуску у компанії «LEVIN MOTORS LTD», що підтверджується інвойсом 2854 від 12.06.2019 року.

Також, позивач зазначив, що 15.08.2019 року автомобіль транспортований з Ізраїлю компанією «LEVIN MOTORS LTD».

При митному оформленні товару, який ввозився на територію України, позивачем було визначено його митну вартість за основним методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Цей показник було заявлено у митній декларації від 23.07.2019 року за №UА500650/2019/035172, до якої додавалися усі необхідні документи для підтвердження ціни товару.

Позивач зазначив, що 15.08.2019 року ОСОБА_1 подав через митного брокера до Одеської митниці ДФС митну декларацію №UA 500620/2019/040773 для митного оформлення автомобілю MAZDA, модель « 2», 2011 року випуску, зазначивши у опису, що такий автомобіль використовувався, має пошкодження загального та аварійного характеру, а саме бампер передній пошкоджене ЛФП, спойлер переднього бампера, фара права, крило переднє праве деформоване, крило переднє ліве пошкоджене ЛФП, підкрилок переднього правого крила, дзеркало заднього огляду праве, дзеркало заднього огляду ліве, двері передні праві пошкоджене ЛФП, двері передні ліві пошкоджене ЛФП, двері задні ліві пошкоджене ЛФП, крило заднє ліве пошкоджене ЛФП, кріплення заднього бампера, бампер задній пошкоджене ЛФП, має користування, пробіг 204 117 км., календарний рік виготовлення -2011, модельний рік виготовлення - 2011.

Зазначений автомобіль задекларовано за першим методом за ціною контракту - 1150 дол. США та задекларовано вартість доставки автомобілю з Ізраїлю до України згідно з інвойсу №284-2330 від 12.06.2019 року, що становить 400 дол. США.

Однак, у митного органу виникли необґрунтовані сумніви щодо достовірності фактурної вартості заявленого до митного оформлення товару, при цьому вказано на те, що у митній декларації та доданих документах порушено вимоги ст. 257 МК України, а саме невірно заповнено графи митної декларації: 12, 44, 45, 46, 47, у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 29.08.2019 року № UA 500000/2019/000477/2.

Позивач вважає, що наданими позивачем документами підтверджується, що визначена позивачем у митній декларації митна вартість транспортного засобу базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Враховуючи зазначене, позивач вважає, що відповідачем безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості та картка відмови.

До суду 10 лютого 2020 року (вхід. №5809/20) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості встановлено, що надані до митного оформлення документи містили розбіжності, а також надані документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари: для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України та наказу Мінфіну від 24.05.2012 року №599 «Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» подаються транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Також, відповідач зазначив, що до митного оформлення не надано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, які підтверджують митну вартість товарів, не надано документів, які підтверджують страхування та перевезення фрахту товарів до моменту перетину ними митного кордону України, які підтверджують митну вартість.

Відповідач зазначив, що з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та Одеською митницею ДФС були проведені консультації, та за їх результатами був обраний резервний метод.

За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю їх зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами митного контролю про те, що заявлена декларантом митна вартість товару нижча від митної вартості ідентичних товарів - митна вартість товару, валюта - долар США, вартість 3525 дол. США.

Позивач подав до суду відповідь на відзив (вхід. № 10491/20 від 06.03.2020 року), в якій наполягав на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 10 березня 2020 року задоволено клопотання відповідача та замінено відповідача по справі Одеську митницю ДФС на Одеську митницю Держмитслужби.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання 25 березня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 08 квітня 2020 року на 14 годину 30 хвилин.

На відкрите судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, до суду 25 березня 2020 року (вхід. №ЕП/3514/20) від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача на судове засідання також не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини нез`явлення суд не повідомив.

В Україні на час розгляду та вирішення справи встановлений карантин до 11 травня 2020 року та Радою суддів України листом від 16 березня 2020 року № 9рс-186/20 рекомендовано по можливості проводити судові засідання за відсутністю сторін та в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 08 квітня 2020 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (а.с.11).

12 червня 2019 року позивачем придбано автомобіль MAZDA, модель « 2», 2011 року випуску у компанії «LEVIN MOTORS LTD», що підтверджується інвойсом 2854 від 12.06.2019 року (а.с.16).

Суд встановив, що 15.08.2019 року автомобіль транспортований з Ізраїлю компанією «LEVIN MOTORS LTD».

Матеріалами справи підтверджено, що 15.08.2019 року ОСОБА_1 подав через митного брокера до Одеської митниці ДФС митну декларацію №UA 500650/2019/040773 для митного оформлення автомобілю MAZDA, модель « 2», 2011 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , тип двигуна - бензиновий, з об`ємом циліндрів 1498 куб. см, зазначивши у опису, що такий автомобіль використовувався, має пошкодження загального та аварійного характеру, а саме: бампер передній пошкоджене ЛФП, спойлер переднього бампера, фара права, крило переднє праве деформоване, крило переднє ліве пошкоджене ЛФП, підкрилок переднього правого крила, дзеркало заднього огляду праве, дзеркало заднього огляду ліве, двері передні праві пошкоджене ЛФП, двері передні ліві пошкоджене ЛФП, двері задні ліві пошкоджене ЛФП, крило заднє ліве пошкоджене ЛФП, кріплення заднього бампера, бампер задній пошкоджене ЛФП, має користування, пробіг 204 117 км., календарний рік виготовлення -2011, модельний рік виготовлення - 2011.

Митну вартість задекларовано за першим методом за ціною контракту 1150 дол. США та задекларовано вартість доставки автомобілю з Ізраїлю до України згідно інвойсу №284-2330 від 12.06.2019 року , що становить 400дол. США.

До декларації № UA 500650/2019/040773 представником позивача були подані такі документи:

- рахунок-фактуру (інвойс) № 2854-2330 від 12.06.2019 року (а.с.16);

- коносамент ZIMUHFA357826 від 01.07.2019 року (а.с.17);

- домашній коносамент № від 02.07.2019 року (а.с.18);

- навантажувальний документ №22765 від 16.07.2019 року (а.с.19);

- декларацію про походження товару № 1050/В/19 від 13.08.2019 року;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 27.03.2019 року;

- банківський платіжний документ від 19.06.2019 року;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 05.08.2019 року;

- висновок про вартісні характеристики товару №1050/В/19 від 13.08.2019 року;

- договір про надання послуг митного брокера МО 863346 від 10.07.2019 року;

- паспорт громадянина України ОСОБА_1 ;

- акт проведення фізичного огляду від 13.08.2019 року;

- заяву про видачу посвідчення від 15.08.2019 року;

- картку ФО-ПП від 10.07.2000 року;

- платіжне доручення 0.0..1 від 02.08.2019 року;

- копію митної декларації країни відправлення 910715861 від 02.07.2019 року.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно з вимог ст. 53 Митного кодексу України, орган доходів і зборів дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме: згідно з п. 2 ст. 53 МК України, якщо рахунок сплачено декларантом для підтвердження митної вартості банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту; копію митної декларації країн відправлення; страхові документи; інші платіжні або бухгалтерські документи.

Згідно з ст. 368 МК України, при визначенні його фактурної вартості товарів, які переміщується у несупроводжувальному багажі та вантажному відправленню, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання митного кордону України. Зазначені документи до митного оформлення не надано.

У зв`язку з зазначеним, декларанту запропоновано надати протягом 10 календарних днів:

-банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту;

- копію митної декларації країн відправлення.

Якщо здійснювалось страхування- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Крім того, у відповідача наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару на рівні 3525 дол. США за шт., що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару.

Також відповідачем повідомлено позивача про неможливість застосування методу визначення митної вартості за ціною ідентичних товарів, а також методу на основі віднімання (додавання) вартості, митну вартість визначено із застосуванням резервного методу згідно з наявною у відповідача інформацією.

Позивач листом від 20.08.2019 року (а.с. 66) повідомило Одеську митницю ДФС про відсутність можливості надання додаткових документів на підтвердження митної вартості.

У зв`язку з тим, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000477/2 від 29.08.2019 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500650/2019/01166 (а.с. 23-24).

Не погоджуючись з наведеними рішеннями митниці ДФС, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вивчивши матеріали справи та здійснивши аналіз норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі норми права.

Митний кодекс України (надалі - МК України) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Приписами ч. 2 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з вимогами пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 631 (надалі - Порядок № 631), перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Крім того, ч. 1 ст. 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

- у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, ч. 6 ст. 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Частиною 1 ст. 57 МК України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною 4 ст. 58 МК України закріплено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Крім того, п. 10 ст. 58 МК України визначається, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

- витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

- належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

- роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

- відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

- витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

- витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

- витрати на страхування цих товарів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення неповного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на вимогу митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано такий пакет документів:

- - рахунок-фактуру (інвойс) № 2854-2330 від 12.06.2019 року (а.с.16);

- коносамент ZIMUHFA357826 від 01.07.2019 року (а.с.17);

- домашній коносамент № від 02.07.2019 року (а.с.18);

- навантажувальний документ №22765 від 16.07.2019 року (а.с.19);

- декларацію про походження товару № 1050/В/19 від 13.08.2019 року;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 27.03.2019 року;

- банківський платіжний документ від 19.06.2019 року ;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 05.08.2019 року ;

- висновок про вартісні характеристики товару №1050/В/19 від 13.08.2019 року;

- договір про надання послуг митного брокера МО 863346 від 10.07.2019 року;

- паспорт громадянина України ОСОБА_1 ;

- акт проведення фізичного огляду від 13.08.2019 року;

- заяву про видачу посвідчення від 15.08.2019 року;

- картку ФО-ПП від 10.07. 2000 року;

- платіжне доручення 0.0..1 від 02.08.2019 року;

- копію митної декларації країни відправлення 910715861 від 02.07.2019 року.

На підставі наведених документів декларантом заявлено вартість імпортованого товару -1150дол. США/шт.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, з розрахунку 3525 дол. США./шт. (інформація отримана за допомогою системи ЄІАС).

Разом з тим, доводи відповідача про те, що у наданій позивачем до МД № №UА500650/2019/040773 та документах містяться розбіжності та не містяться усіх відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, судом відхиляються, з огляду на таке.

Так, відповідач зазначає, що до митного оформлення не надано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, які підтверджують митну вартість товарів.

Між тим, суд виходить із приписів ч. 4 ст. 58 МК України, відповідно до якої митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, переліку документів, наведеного в ч. 2 ст. 53 МК України, які декларант має надати для підтвердження митної вартості, зокрема, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, тощо.

Вартість придбаного автомобіля у сумі 1150 дол. США підтверджено інвойсом (рахунок-фактура) № 2854-2330 від 12.06.2019 року (а.с.16).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач здійснив оплату за автомобіль у розмірі 1150 США, що підтверджується банківським платіжним документом від 19.06.2019 року, в якій наведені всі вище перелічені реквізити за придбаний автомобіль (а.с.14).

Вартість перевезення товару складає 400 дол. США, що підтверджується довідкою від 05.08.2019 року, виданою митним брокером ТОВ «ТЕК РАСЛОГІСТИК Південь».

Стосовно питання надання документів щодо страхування та перевезення (фрахту) автомобіля до моменту перетину митного кордону України, представник позивача зазначив, що під час придбання даного автомобіля та його транспортування до митної території України, страхування автомобіля не здійснювалось за особистим волевиявленням позивача, оскільки відповідно до норм чинного законодавства України та ратифікованих нею міжнародно-правових угод, таке страхування не є обов`язковим, а тому зазначені документи відсутні у позивача, у зв`язку з чим не були надані до митного органу.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення страхові документи, якщо здійснювалося страхування.

З огляду на те, що позивач довів, що таке страхування не здійснювалось, то й відсутність таких документів не може свідчити про сумнівність вартості товару за основним методом.

Відповідно до ст. ст. 53 та 54 МК України, митні органи дійсно мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження мають здійснюватися ними у спосіб, установлений законом, тобто в даному випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.

Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Крім того, слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість, зокрема й в договорі.

Разом з тим, відповідачем не доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

При цьому, відповідач не обґрунтував та не довів неможливості визначення митної вартості за вказаною позивачем ціною товару та неможливості її визначення за жодним методом, що передує резервному.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. У спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого не було зроблено відповідачем.

Таким чином, оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх рішень, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що належать задоволенню у повному обсязі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, б. 21- А) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості №UA500000/2019/000477/2 від 29.08.2019 року та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500650/2019/01166, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС «Про коригування митної вартості товарів» №UA500000/2019/000477/2 від 29.08.2019 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500650/2019/01166.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21-а) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.