Справа № 400/496/20
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 р. № 400/496/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельник О.М. розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариство з обмеженою відповідальністю " Мегабуд-Н", вул. 1 Слобідська, 8-А, кв.3,Миколаїв,54055

до відповідача:Державна податкова служба України, Львівська площа, 8,Київ 53,04053

треті особи:Товариство з обмеженою відповідальністю " Чисто Клінінг", вул. Кагатна, 1-К,Миколаїв,54007

про:скасування рішення від 10.12.2019 р. № 1349895/41528079,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Мегабуд-Н (далі-позивач або ТОВ «Мегабуд-Н») звернулось до адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України (далі-відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ «Чисто Клінінг», в якому просить скасувати рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 10.12.2019 року №1349895/41528079.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішення прийняте відповідачем є протиправним, оскільки не зрозуміло з яких підстав позивачу відмовлено у реєстрації податкових накладних, не зазначено які саме недоліки позивач повинен усунути.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що реєстрація податкових накладних була зупинена на підставі п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України , підставою для зупинення є те, що податкова накладна не відповідає п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податків.

Ухвалою від 03.02.2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 11.03.2020 року на 10:30 год.

Представник позивача 10.03.2020 року надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмово провадження. Відповідач та треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України суд, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч.5 ст. 250 КАС України).

Суд дослідив наявні в матеріалах справи докази, надав їм оцінку та встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегабуд-Н» зареєстроване як юридична особа 17.08.2017 року. Видами діяльності позивача є: Код КВЕД 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва, код КВЕД 23.69 Виробництво інших виробів із бетону гіпсу та цементу, код КВЕД 42.91 Будівництво водних споруд, код КВЕД 42.99 Будівництво інших споруд, н. в. і. у., код КВЕД 43.11 Знесення, код КВЕД 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику, код КВЕД 43.21 Електромонтажні роботи, код КВЕД 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, код КВЕД 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи, код КВЕД 43.39 Інші роботи із завершення будівництва, код КВЕД 43.91 Покрівельні роботи, код КВЕД 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у., код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, код КВЕД 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами, код КВЕД 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, код КВЕД 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням, код КВЕД 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням, код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, код КВЕД 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами, код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними обладнанням, код КВЕД 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальними устаткуванням і приладдям до нього, код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, код КВЕД 52.10 Складське господарство, код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, код КВЕД 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, код КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, код КВЕД 33.14 Ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування, код КВЕД 33.17 Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів, код КВЕД 33.19 Ремонт і технічне обслуговування інших машин і устаткування, код КВЕД 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування, код КВЕД 41.10 Організація будівництва будівель, код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, код КВЕД 42.11 Будівництво доріг і автострад.

01.10.2019 року Позивачем укладено з ТОВ «Чисто Клінінг» договір №01-10-2019 купівлі-продажу товарів, предметом якого є поставка товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 400 000,00 грн.

Згідно видаткової накладної №273 від 22.10.2019 року ТОВ «Мегабуд-Н» поставило на адресу ТОВ «Чисто Клінінг» товарно-матеріальні цінності на загальну суму 100.80 грн. із ПДВ.

22.10.2019 року позивачем було складено податкову накладну №209, та 13.11.2020 року зазначену накладну було направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН).

Відповідач прийняв податкову накладну, але реєстрація накладної була зупинена на підставі п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, що підтверджується відповідною квитанцією, доданою до матеріалів справи. У квитанції вказано, що податкова накладна відповідає вимогам пп. 1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Позивачу було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку корегування в ЄРПН.

Позивач 04.12.2019 року направив на адресу відповідача письмове пояснення щодо обставин виконання договору із своїм контрагентом та копії фінансово-господарських документів позивача, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій, та документи цілком відповідають вимогам викладеним у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

10.12.2019 року позивач отримав рішення комісії ДПС № 1349895/41528079 про відмову в реєстрації податкової накладної від 22.10.2019 року №209 з підстав ненадання:: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає

Відповідно до п.201.1 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.16. ПКУ реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп.13-14 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних N 117 від 21.02.2018 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено,

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку,

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства (п.21 постанови КМУ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідачем безпідставно зупинено реєстрацію податкової накладної №209, як передумова прийняття спірного рішення Комісії, адже у квитанції № 1 вказано критерії ризиковості, визначені виключно листами ДФС від 21 березня 2018 року №959/99-99-07-18, від 05.11.2018, 07.08.2019.

Листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України. Натомість, платником податків надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному чинним законодавством.

Враховуючи наведене та проаналізоване вище, як підстави застосування презумпції правомірності рішень платника (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України), а також вимоги принципів правової визначеності та передбачуваності, суд вважає, що зупинення реєстрації податкової накладної позивача є безпідставною (Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного суду від 02.04.2019 справа № 822/1878/18).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме відповідач повинен надати суду докази про те, що надані позивачем документи для реєстрації податкових накладних є недостатніми, що унеможливлює реєстрацію податкової накладної.

Відповідачем не доведено правомірність свого рішення щодо відмови у реєстрації податкових накладних, тому позов належить задовольнити у повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

ТОВ Мегабуд-Н надав відповідачу всі наявні у нього документи: договори купівлі-продажу, видаткові накладні, рахунки-фактури, платіжні доручення, договір суборенди приміщень.

За таких обставин, рішення від 10.12.2019 року №1349895/41528079 про відмову в реєстрації податкової накладної №209 від 22.10.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних не відповідає критеріям ч.2 ст.2 КАС України, а саме є необґрунтованим, тому підлягає скасуванню, а позов задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його службова чи посадова особа. Отже, сплачений судовий збір у сумі 2102,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області.

Однією з вимог заявлених позивачем в адміністративному позові, є вимога п.3 « стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу». Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 6306.00 грн.

На підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу (6306.00 грн.) позивач надав: договір-доручення №ПН-1 від 03.01.2020 року про надання правової допомоги, що був укладений між позивачем в особі директора та адвокатським бюро «СЕРГІЯ БЄЛІКА»; додаток №1 до Договору-доручення №ПН-1 протокол №1 узгодження договірної ціни від 03.01.2020 року; ордер про надання правничої (правової) допомоги від 03.01.2020 року №1008270; рахунок-фактуру від 24.01.2020 року №209-10; акт приймання-передачі правових послуг згідно договору про надання правових послуг №ПН-1 від 24.01.2020 року; звіт №209-10/1 про надані правові послуги згідно договору про надання правових послуг №ПН-1 від 24.01.2020 року; платіжне доручення від 27.01.2020 року №519.

Відповідач у відзиві просив відмовити у відшкодуванні за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки у провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебуває понад 600 аналогічних справ, представником позивачів у яких є Адвокатське бюро Сергія Бєліка, суть спору є ідентичною, а позовні вимоги відрізняються лише реквізитами спірних рішень.

Так, згідно ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В даному випадку, сторони у справі (крім суб`єктів владних повноважень) мають право на розподіл понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

Разом з тим, відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена у додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, витрати на правову допомогу повинні бути фактичними, неминучими, а їх розмір обґрунтованим та мати розумну суму.

Позивач просить скасувати рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №209 на загальну суму 100.80 грн. з яких ПДВ складає 16, 80 грн., та заявляє про понесені витрати на правову допомогу у сумі 6306,00 грн.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки аналіз положень Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави вважати, що розмір таких витрат повинен бути пропорційним до предмету спору та співмірним до тих витрат, які поніс позивач, в зв`язку з прийняттям відповідачем протиправного рішення.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариство з обмеженою відповідальністю " Мегабуд-Н" (вул. 1 Слобідська, 8-А, кв.3,Миколаїв,549) до Державна податкова служба України (Львівська площа, 8,Київ 53,043) задовольнити.

2. Скасувати рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 10.12.2019 року № 1349895/41528079.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державна податкова служба України (Львівська площа, 8,Київ 53,043) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю " Мегабуд-Н" (вул. 1 Слобідська, 8-А, кв.3,Миколаїв,549) судовий збір в розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.М. Мельник