Справа № 320/2806/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2806/19 Головуючий у 1 інстанції - Колеснікова І.С.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Чаку Є.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Спанрайз» до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Спанрайз» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 10.05.2019 № UA125110/2019/110044/2.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Київська митниця Державної фіскальної служби звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю «Спанрайз» () є юридичною особою, яка зареєстрована 27.07.2017, номер запису 1 046694 за адресою: 03191, м. Київ, вул. Луценка Дмитра, буд.15.

Основним видом діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «Спанрайз» за КВЕД є неспеціалізована оптова торгівля (код 46.90).

Матеріали справи свідчать, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Спанрайз», Україна (покупець) та компанією «CNBM International corporation», Китай (продавець) укладено контракт від 09.01.2019 №SR-CNBM-20190109 (далі - контракт).

Згідно п.п. 1.1 вказаного контракту продавець зобов`язується продати (передати право користування, володіння та розпорядження), а покупець прийняти та оплатити товар. Асортимент товару, його ціна та умови поставки обумовлюються інвойсом продавця.

Відповідно до п. 3.1 вказаного контракту умови поставки кожної окремої партії товару зазначаються в інвойсі на дану партію.

18.03.2019 компанією «CNBM International corporation» виставлено рахунок на оплату товариству з обмеженою відповідальністю «Спанрайз», (інвойс) №SAAE4118037-6/123 на суму 74477,40 дол. США, за товар, а саме сітка затіняюча та сітка для вертикальної підтримки рослин. Торгівельна марка Agree professional. Країна виробництва CN. Виробник - CNBM International Corporation; вартість перевезення від порту NINGBO Китай до порту Одеса Україна - 89977,51 грн., що відповідає умові поставки FOB NINGBO.

08.05.2019 позивачем до Київської митниці ДФС подано вантажну митну декларацію № UA125110/2019/408457 (далі - ВМД № UA125110/2019/408457) та для митного оформлення пред`явлено товар, а саме: сітка затіняюча, являє собою полотно завширшки більш як 30 см, трикотажне основов`язане із синтетичних поліетиленових (100% РЕ) стрічкових ниток темно-зеленого кольору, виготовлене в`язально - прошивним способом, без покриття, без просочення, УФ-стабілізована, в рулонах, використовується в сільському господарстві захисту рослин від сонця. Контейнер CSNU7188564 (215600 м2/978 рул.): щільність 36г/м2, розмір рулона 2x100м - 14400 м2/72 рул.; щільність 36г/ м2, розмір рулона 4x50м - 27800 м2/139 рул.; щільність 36г/ м2, розмір рулона 8x50м - 16000 м2/40 рул.; щільність 50г/ м2, розмір рулона 2x100м - 6600 м2/33 рул.; щільність 50г/ м2, розмір рулона 8x50м -24000 м2/60 рул.; щільність 60г/м2, розмір рулона 2x100м - 11600 м2/58 рул., щільність 60г/м2, розмір рулона 4x50м - 1 1800 м2/59 рул.; щільність 70г/ м2, розмір рулона 2x100м - 4000 м2/20 рул.; щільність 70г/м2, розмір рулона 4x50м - 29600 м2/148 рул., щільність 80г/ м2, розмір рулона 2x100м - 5200 м2/26 рул.; щільність 80г/м2, розмір рулона 4x50м - 64000 м2/320 рул.; щільність 90г/м2, розмір рулона 2x100м - 600 м2/3 рул. Контейнер CSNU7189658 (197500 м2/548 рул.): щільність 36г/м2, розмір рулона 2x100м - 9600 м2/48 рул.; щільність 36г/м2, розмір рулона 6x50м -45000 м2/150 рул., щільність 36г/м2, розмір рулона 8x50м - 9600 м2/24 рул.; щільність 36г/м2, розмір рулона 10x50м 20500 м2/41 рул.; щільність 50г/ м2, розмір рулона 10x50м - 29000 м2/58 рул.; щільність 80г/ м2, розмір рулона 4x50м - 7000 м2/35 рул.; щільність 80г/м2, розмір рулона 8x50м - 76800 м2/192 рул. Контейнер CSNU7197782 (246050 м2/912 рул.): щільність 36г/ м2, розмір рулона 1,5x100м - 9300 м2/62 рул.; щільність 36г/ м2, розмір рулона 2x100м - 21200 м2/106 рул.; щільність 36г/м2, розмір рулона 4x50м - 29600 м2/148 рул.; щільність 36г/ м2, розмір рулона 5x50м - 22250 м2/89 рул.; щільність 36г/м2, розмір рулона 8x50м - 33600 м2/84 рул.; щільність 36г/м2, розмір рулона 10x50м - 85500 м2/171 рул.; щільність 50г/ м2, розмір рулона 1,5x100м -4200 м2/28 рул.; щільність 50г/ м2, розмір рулона 3x50м - 20400 м2/136 рул.; щільність 70г/м2, розмір рулона 6x50м - 7200 м2/24 рул.; щільність 80г/м2, розмір рулона 2x100м - 12800 м2/64 рул. Торгівельна марка Agreen, країна виробництва, виробник - CNBN INTERNATIONAL CORPORATION.

Митна вартість товару за ВМД № UA125110/2019/408457 склала 1 372 188,61 грн. із визначенням застосування основного методу та складалась з вартості товару згідно інвойсу 48679,20 дол. США. (1 282 211,10 грн.) та вартості транспортування до кордону України 3416, 00 дол. США (89 977, 51 грн).

Відповідно до графи 44 ВМД №UA125110/2019/408457 від 08.05.2019, на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем митному органу подано: контракт №SR-CNBM-20190109 від 09.01.2019; інвойс від 18.03.2019 №SAAE4118037-6/123; сертифікат про походження форми А від 12.04.2019 №G70023; міжнародні автотранспортні накладні від 07.05.2019 CMR №211565, №211566; коносамент BILL OF LADING від 29.03.2019 №SHWS219031112; довідка про транспортні витрати №190205/01 від 02.05.2019.

08.05.2019 митним органом позивачу направлено електронне повідомлення, у якому зазначено, що під час контролю правильності визначення митної вартості встановлено розбіжність документів і відсутність достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема, не надано прайс - лист виробника та не подано копію митної декларації країни відправлення та її переклад українською мовою відповідно до статті 254 Митного кодексу України.

Так, митним органом вказано про необхідність надання наступних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів:

- прайс-лист виробника товару;

- за наявності: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- виписку з бухгалтерської документації;

- копію митної декларації країни відправлення з урахуванням статті 254 Митного кодексу України;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (належним чином оформлені).

Позивачем на виконання вимог вказаного повідомлення митного органу надано додатково прайс-лист виробника б/н від 09.01.2019 та експортну декларацію країни відправлення № 19195072 від 26.03.2019.

10.05.2019 відповідачем прийнято спірне рішення про коригування митної вартості за № UA125110/2019/110044/2, згідно якого відповідачем застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ).

Київською митницею ДФС у графі 33 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено причини, через які митну вартість імпортованих товарів не може бути визначено за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме:

- зовнішньоекономічним договором (контрактом) не визначено умови поставки, договір на перевезення відсутній;

- надана довідка перевізника, що підтверджує вартість транспортних витрат, як складової митної вартості, не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат;

- копію декларації країни відправлення (Китай) надано без урахування вимог статті 254 Митного кодексу України.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, 10.05.2019 Київською митницею ДФС видано позивачуу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125110/2019/00196

Не погоджуючись із рішенням митного органу щодо коригування митної вартості від 10.05.2019 №UA125110/2019/110044/2, позивач звернувся до суду першої інстанції із даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем надані всі необхідні документи для визначення митної вартості товарів для їх митного оформлення, а митним органом, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів щодо правомірності дій при витребувані додаткових документів та винесені оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах стала підставою для коригування заявленої митної вартості ввезених товарів за резервним методом, оскільки надані позивачем документи не підтверджували задекларовану митну вартість товару.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VІ (далі - МК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів частини третьої статті 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина перша статті 257 МК України).

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно частини другої статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Згідно частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За змістом частини шостої статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Так, відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості виходив з того, що подані позивачем для митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, які стосуються числових значень складових митної вартості та позивачем не надано в повному обсязі додаткові документи згідно частини третьої статті 53 МК України.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Як вбачається з матеріалів справи, під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів, підставою для висновку відповідача про неможливість визначення митної вартості імпортованих товарів за ціною договору стало наявність у документах, наданих декларантом, розбіжностей та не підтвердження всіх числових значень складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, фактично сплаченої або такої, що підлягає сплаті за ці товари, зокрема, декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів, документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

При цьому, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Щодо витребовування митним органом додаткових документів колегія суддів зазначає наступне.

В запиті (повідомленні) митного органу, відповідачем зазначено про наявність в документах розбіжностей та відсутність достовірних, та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема, надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат.

Отже, відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що було фактично сплачено або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Враховуючи, що за умовами поставки товар відвантажено на умовах Incoterms FOB NINGBO, то відповідно до пункту 5 частини десятої статті 58 МК України складовою митної вартості є витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту ввезення на митну територію України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано на підтвердження вартості витрат на транспортування оцінюваних товарів такі документи:

- контракт №SR-CNBM-20190109 від 09.01.2019;

- інвойс від 18.03.2019 №SAAE4118037-6/123;

- сертифікат про походження форми А від 12.04.2019 №G70023;

- міжнародні автотранспортні накладні від 07.05.2019 CMR №211565, №211566;

- коносамент BILL OF LADING від 29.03.2019 №SHWS219031112;

- довідку про транспортні витрати №190205/01 від 02.05.2019.

При цьому, додатково надано прайс-лист виробника б/н від 09.01.2019 та експортну декларацію країни відправлення № 19195072 від 26.03.2019.

Отже, висновок митного органу про неможливість перевірки правильності заявлених числових значень транспортних витрат є необґрунтованим, оскільки позивачем надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Щодо висновків митниці про відсутність договору на перевезення, колегія суддів зазначає, що митним органом вказаний договір не витребовувся у декларанта, а тому підстави для його надання відсутні. При цьому, вартість перевезення заявлено позивачем на підставі довідки про транспортні витрати від 02.05.2019 №190205/01, що було надано митному органу разом із іншими документами.

Щодо доводів апелянта про те, що зовнішньоекономічним договором (контрактом) не визначено умови поставки, колегія суддів зазначає наступне.

Так, п.п.1.1. п. 1 зовнішньоекономічного контракту № SR-CNBM-20190109 від 09.01.2019 визначено, що продавець зобов`язується продати (передати право користування, володіння та розпорядження), а покупець прийняти та сплатити за товар. Асортимент товару, його ціна та умови поставки фіксуються в інвойсі продавця. Крім того, п.п. 3.1. п.3 цього контракту також зазначено, що умови поставки кожної окремої партії товару фіксуються в інвойсі на дану партію.

Як вбачається з інвойсу від 19.03.2019 № SAAE4118037-6/123, умови поставки визначено відповідно до Incoterms FOB NINGBO.

Отже, твердження митного органу про невизначення зовнішньоекономічним договором (контрактом) умов поставки не беруться колегією суддів до уваги, оскільки вони спростовані матеріалами справи, що відображають фіксацію умов поставки в інвойсі на кожну окрему поставку.

Щодо посилань апелянта про ненадання декларантом банківських платіжних документів, які стосуються оцінюваного товару до митного оформлення, колегія суддів зазначає наступне.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови строків оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. Таким чином, відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Так, за змістом статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися у випадку, якщо товар оплачено. Зміст цієї норми вказує на те, що митне оформлення товару повинно бути здійснено як у випадку, коли оплата за договором здійснена вчасно, так і у випадку, коли оплата за товар здійснена з порушенням встановлених строків або не сплачена взагалі. При цьому, несвоєчасність оплати партії товару не вказує на розбіжність даних, які містяться у наданих для митного оформлення документах, а лише вказує на порушення умов господарського договору.

Отже, факт відсутності банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, не свідчить про неможливість перевірити відповідачем заявлену декларантом митну вартість товару.

Крім того, за умовами поставки Incoterms FOB NINGBO платіжними банківськими документами можливо лише підтвердити вартість товару за інвойсом, а як вірно було встановлено судом першої інстанції, відповідачем не заперечено вартості товару, що зазначено в інвойсі.

Щодо доводів апелянта про неналежність копії митної декларації країни відправлення вимог статті 254 МК України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено що декларант на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язаний надати (за наявності) додаткові документи лише у тому випадку якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи, що копія митної декларації країни відправлення, на яку посилається відповідач як на підставу вимоги додаткових документів, є документом, що зазначено у пункті 7 частини третьої статті 53 МК України, а тому посилання апелянта на неї, як на підставу вимоги витребовування додаткових документів, є протиправною, що вірно було зауважено судом першої інстанції.

Крім того, враховуючи, що товар поставляється на умовах Incoterms FOB NINGBO, в декларації постачальника товару можливо лише перевірити інвойсову вартість оцінюваного товару.

Як вбачається із запиту (повідомлення), відповідач не посилається на неможливість перевірки (визнання) чи будь яких сумнівів щодо вартості товару за інвойсом, а зазначає про наявність розбіжностей та відсутність достовірних і об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Отже, відомості, зазначені в експортній декларації країни відправлення № 19195072 від 26.03.2019, об`єктивно не могли надати митному органу будь-яких даних щодо вартості перевезення, оскільки за умов поставки Incoterms FOB NINGBO не відображаються в ній, а відтак, не впливають на можливість відповідача визначити та перевірити вартісні показники складової митної вартості - вартості доставки до кордону України.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до частини сьомої статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відтак, ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

При цьому, посилання апелянта на обставини та факти, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення на момент його прийняття, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі відомості не були зазначені серед покладених в основу рішення обставин, зокрема, в спірному рішенні лише формально зазначено, що у наданих до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності, однак, жодним чином не зазначено, які саме.

В той же час, інші аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Чаку Є.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 10.03.2020.