Справа № 826/9781/18
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа №826/9781/18

адміністративне провадження №К/9901/69489/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2018р. (суддя - Шевченко Н.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018р. (судді - Парінов А.Б., Губська О.А., Аліменко В.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України з м. Києві призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 27.10.2017р.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що його трудовий стаж складає 26 років і 6 місяців, а стаж, що дає право на пенсію за вислугу років, згідно записів трудової книжки, складає 13 років 21 день. В свою чергу, Пенсійний фонд відмовив йому у призначенні пенсії за вислугу років, з чим він не погоджується, та вважає таку відмову неправомірною.

Крім того, посилався на те, що займана ним з 03.11.1997р. по 21.08.1999р. посада чергового по станції 1 класу наявна у списку і повинна бути зарахована до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2018р., залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018р., у задоволенні позову відмовлено.

З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодися позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що має необхідний пільговий стаж, а отже і право на пенсію за вислугу років. В свою чергу, судами попередніх інстанцій не в повній мірі з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, неповно досліджено докази, що призвело до невідповідності висновків судів обставинам справи та ухвалення рішень, які підлягають скасуванню.

Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

В ході розгляду справи судами встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2017 році йому виповнилось 55 років.

20.12.2017р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 30.05.2018р. №9900/03 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії, обгрунтовуючи відсутністю необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років.

У вказаному листі відповідач зазначив, що згідно трудової книжки позивача та уточнюючої довідки від 01.11.2017р. №ДНК 345/853, виданої Київською дирекцією залізничних перевезень, займана ним з 03.11.1997р. по 21.08.1999р. посада чергового по станції відсутня у списку і не може бути зарахована до спеціального стажу, що дає право на пенсію, провести зустрічну перевірку на підприємстві не було можливості, оскільки організація не надала документи для проведення перевірки. До спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років зараховані періоди з 11.05.1985р. по 23.01.1989р., з 14.02.1990р. по 02.09.1997р. роботи на посаді складача поїздів (згідно Списку). Спеціальний стаж складає 11 років 03 місяці 02 дні, що не дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, при відмові позивачу у зарахуванні спірного стажу роботи та відмові у призначенні пенсії за вислугу років, діяло на підставі, в межах і спосіб передбачені Конституцією України та законами України.

Суди виходили з того, що посада «чергового по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом», не є тотожною з посадою позивача зазначеній у трудовій книжці та уточнюючій довідці «черговий по станції 1 класу», оскільки враховує певне навантаження руху (інтенсивність, величина якої є нерівномірна і в просторі, і в часі). Однак, доказів такого навантаження (інтенсивності руху поїздів) на станції Київ-Петрівка суду не надано.

Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що станом на момент звернення позивача до відповідача, позивачем не підтверджено факту наявності у нього необхідного пільгового стажу для призначення пенсії на підставі п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» від 12.10.1992р. №583.

Крім того, судом апеляційної інстанції не взято до уваги надану позивачем в ході апеляційного розгляду справи довідку Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-західна залізниця» від 14.09.2018р. №ДН - 1452/675, яка на його думку підтверджує наявність пільгового стажу, та роз`яснено, що позивач не позбавлений можливості повторно звернутись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, надавши при цьому додатково отримані ним документи.

З висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно з статтею 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах.

Відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні приписи містяться і у п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 20 цього Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992р. "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення" затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (далі - Список).

До вказаного Списку включені, зокрема, такі професії, як складачі поїздів, чергові по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом, чергові та оператори сортувальних гірок на станціях позакласних і 1 класу.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, зокрема наявною в матеріалах справи копією трудової книжки позивача, у період з 11.05.1985 по 23.01.1989 та з 14.02.1990 по 02.09.1997 років він працював на посаді складача поїздів. Вказані періоди роботи позивача не є спірними, оскільки такі зараховані відповідачем до спеціального стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Спірним у даній справі є період роботи позивача з 03.11.1997 по 21.08.1999 років на посаді чергового по станції.

Так, на думку відповідача, така професія, як «черговий по станції» відсутня в переліку посад, передбачених Списком, натомість міститься посада «чергового по станціях позакласних та 1 класу, зайняті прийманням, відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивних рухом». Саме невідповідність назви посади, на якій працював позивач у спірний період і стало підставою для відмови в зарахуванні спірного періоду до спеціального стажу позивача, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та, як наслідок, призначення позивачу даного виду пенсії.

Зазначена підстава відмови у призначенні пенсії за вислугу років підтверджується, крім іншого, наданою відповідачем та наявною в матеріалах справи, копією відмовної пенсійної справи позивача, зокрема висновком зауважень та пропозицій від 29.03.2018р., відповідно до змісту якого пенсійним органом звернуто увагу позивача на те, що для зарахування періоду роботи з 03.11.1997р. по 21.08.1999р. до пільгового стажу необхідно уточнити, що він був черговим по станціях позакласних і 1 класу.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не доведено інтенсивність руху на станції, де він працював у спірний період. При цьому, той факт, що позивач у спірний період працював на посаді чергового по станції 1 класу, що було підставою відмови у зарахуванні спірного періоду до спеціального стажу позивача та призначення йому пенсії за вислугу років, судами під сумнів не ставився.

Тобто, відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суди вийшли за межі предмета доказування та зазначили інші підстави відсутності підстав для зарахування до спеціального стажу позивача спірного періоду роботу, ніж ті, які стали підставою для його звернення до суду.

Так, поняття «інтенсивний рух поїздів» міститься у Правилах технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996р. №411 (далі - Правила), згідно з якими інтенсивний рух поїздів передбачає рух пасажирських та вантажних поїздів (у сумі) за графіком на двоколійних дільницях більше 50 пар і одноколійних - більше 24 пар на добу.

Матеріали справи не містять даних щодо графіку руху та кількості поїздів через станцію Київ-Петрівка у спірний період.

Разом з тим, наявна в матеріалах справи довідка про характер роботи для оформлення пенсії за вислугу років від 01.11.2017р. №ДНК 345/853 (а.с. 47), видана позивачу Київською дирекцією залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-західної залізниці» ПАТ «Українська залізниця», крім іншого, містить опис характеру виконуваних позивачем робіт, а саме: «безпосередньо здійснював перевезення вантажів і забезпечував безпеку руху поїздів на залізничному транспорт, був зайнятий повний робочий день прийманням, відправленням і пропуском поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом повний робочий день».

Характер виконуваної позивачем роботи, зокрема й інтенсивність руху поїздів та віднесення станції Київ-Петрівка до станції 1 класу, підтверджується також наданою позивачем до суду апеляційної інстанції довідкою від 14.09.2018р. №ДН1-452/675, яка судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи, до уваги взята не була.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено належність станції Київ-Петрівка до станції 1 класу та інтенсивність руху поїздів через станцію Київ-Петрівка у спірний період, з огляду на що, доводи відповідача про неможливість зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 03.11.1997р. по 21.08.1999р. черговим по станції, що стало наслідком відмови у призначенні пенсії за вислугу років, а також висновки судів попередніх інстанцій щодо не доведення позивачем інтенсивності руху поїздів на станції Київ-Петрівка, є безпідставними.

При цьому, суд зазначає, що формальні неточності у документах (в даному випадку у трудовій книжці позивача щодо назви професії), за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.11.2019р. у справі №495/5161/17.

Колегія суддів вказує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У справі яка розглядається суди встановили і це не заперечується сторонами, що пенсійний орган зарахував позивачу до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, 11 років 03 місяці 02 дні.

Разом з цим, з урахуванням того, що до спеціального стажу позивача також підлягає зарахуванню періоди його роботи черговим по станції з 03.11.1997р. по 21.08.1999р. (1 рік 9 місяців 18 днів), що в сукупності становить більше ніж необхідні 12 років 6 місяців, що свідчить про наявність у позивача передбаченого п. «а» ст. 55 Закону «Про пенсійне забезпечення» права на призначення пенсії за вислугу років.

За правилами статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

За таких обставин, на думку колегії суддів, з метою ефективного відновлення порушеного права ОСОБА_1 його позов підлягає частковому задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років з дати звернення його з відповідною заявою, а саме 20.12.2017р.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2018р. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018р. - скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 20.12.2017р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук