Справа № 824/476/20-а
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"27" квітня 2020 р. Справа № 824/476/20-а

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якій просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 06.03.2020 у перерахунку позивачу довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2020 на підставі довідки №6 Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.03.2020;

- стягнути на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області 10 000,00 грн. завданої моральної шкоди.

Розпорядженням голови Чернівецького окружного адміністративного суду 14.04.2020 за №25-Р «Щодо передачі справи до іншого суду» передано адміністративну справу №824/476/20-а до Івано-Франківського окружного адміністративного суду у зв`язку із винесенням суддями Чернівецького окружного адміністративного суду ухвал про самовідвід та неможливістю утворити новий склад суду по даній адміністративній справі.

До Івано-Франківського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №824/476/20-а надійшли 21.04.2020.

21.04.2020 за наслідками розподілу автоматизованою системою документообігу справ між суддями Івано-Франківського окружного адміністративного суду адміністративну справу №824/476/20-а визначено головуючому судді Кафарському В.В.

Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Так, пунктами 2, 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти (пункт 2); власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (пункт 11).

Перевіряючи на відповідність позовну заяву вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив, що позивач (представник позивача) не зазначив ідентифікаційний код відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти відповідача, а також власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Окрім цього, частиною 6 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання позовної заяви представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно представника.

В даному випадку, в позовній заяві не зазначено відомості про представника позивача - адвоката Логінової Марії Дмитрівни, яка підписала позовну заяву, а саме відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серія паспорта.

Окрім того, як уже зазначено судом, позовна заява підписана представником позивача - адвокатом Логіновою М.Д.

Разом з тим, на підтвердження прав представляти позивача та підписувати позовну заяву адвокатом Логіновою М.Д. надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правової допомоги Серії ЧЦ №29262 від 04.04.2020 (виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 01.03.2020), з яких суд не має можливості встановити право адвоката Логінової М.Д. на підписання позову від імені ОСОБА_1 .

Таким чином, адвокату Логіновій М.Д., з урахуванням положень статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України, необхідно надати договір або належним чином завірену копію договору про надання правової допомоги від 01.03.2020.

Пунктом 8 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві вказується про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно змісту позовної заяви, процесуальних обов`язків, передбачених пунктом 8 частини 5 статті 160 КАС України, не виконано, так як відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, не зазначені.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

У відповідності до частин 1-2, 4-5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Суд з цього приводу зазначає, що частина документів, долучених представником позивача до позовної заяви на обгрунтування позовних вимог, зокрема, копія паспорта, ідентифікаційного коду позивача, виконавчих листів від 21.11.2019, відомостей про стан розгляду справ є звичайними ксерокопіями документів, незасвідчені належним чином.

Інші документи, додані представником позивача до позовної заяви, є не засвідченими належним чином копіями документів, а саме без зазначення дати такого засвідчення.

Також пунктом 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, які підтверджують вказані обставини. Окрім цього, відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний подати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що 04.03.2020 ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою №959 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за результатами розгляду якої отримав відповідь від 06.03.2020 про відсутність підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 . Однак, до позовної заяви не додано копії даної заяви №959 від 04.03.2020.

Відповідно до частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом вимог частини 1 і 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Із змісту адміністративного позову слідує, що позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 06.03.2020 у перерахунку позивачу довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці позивачу з 01.01.2020 на підставі довідки №6 Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.03.2020;

- стягнути на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області 10 000,00 грн. завданої моральної шкоди.

Суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними дій (відмови) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці позивачу є самостійними позовними вимогами, так як за своїм змістом є різними шляхами (способами) захисту порушено права, а також можуть бути заявлені окремо одна від одної.

Так, при визнанні судом протиправними дій (відмови) відповідача, без заявлення позивачем вимоги до суду про зобов`язання вчинити дії, а саме здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці позивачу, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, не позбавлене права здійснити таке обчислення з урахуванням мотивів суду.

Суд вважає, що якщо особа, не вступаючи у правовідносини щодо можливого добровільного проведення перерахунку та виплати довічного грошового утримання судді у відставці після визнання протиправними дій (відмови) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в судовому порядку, а одночасно із вказаною позовною вимогою заявляє вимогу про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці позивачу, то такі вимоги адміністративного позову мають різні предмети доказування, тобто є самостійними вимогами.

Представник позивача самостійно визначив такі вимоги у позовній заяві, відтак, виходячи із принципу диспозитивності адміністративного судочинства, суд вважає їх окремими позовними вимогами немайнового характеру.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, серед іншого, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).

Аналогічно, пунктами 3 і 4 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).

Тобто такі способи захисту як визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії передбачені різними пунктами, та як наслідок, при їх заявленні в одному позові є різними позовними вимогами (способами захисту).

Також варто звернути увагу, що у межах однієї справи суд вправі розглядати кілька позовних вимог. Проте, такі вимоги мають бути пов`язаними (частина 1 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС)).

У свою чергу, заявлення у позові кількох пов`язаних вимог, для цілей сплати судового збору не може бути розцінено як заявлення однієї вимоги. У такому випадку Закон України «Про судовий збір» чітко визначає, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Як слідує із змісту позовної заяви, представник позивача вважає, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди на підставі пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», однак суд не погоджується з думкою представника позивача з наступних підстав.

Відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Суд звертає увагу на те, що у даному випадку позивач не звільняється від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки незаконність рішення, дій, бездіяльності органу державної влади підлягає установленню під час розгляду справи, а не є встановленою станом на час звернення до суду.

Крім того, пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01.01.2015, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного. Згідно з частиною 3 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Дана правова позиція повністю узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду по справі №761/11472/15-ц від 28.11.2018.

Також висновок про необхідність сплачувати судовий збір за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди міститься у постанові Верховного Суду від 14.04.2020 по справі №712/23614/12 (адміністративне провадження №К/9901/6856/20).

Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає сплаті як за вимогу майнового характеру.

Таким чином, представником позивача до суду заявлено дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 зазначеного Закону встановлюються ставки судового збору, зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», який вступив в дію з 01.01.2020, встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року складає 2 102,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як наслідок, розмір судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову із заявленими позивачем позовними вимогами немайнового та майнового характеру складає 2 522,40 грн. ((840,80 х 2) + 840,80).

Суддя, ознайомившись з матеріалами справи, встановив, що позивачем за подання позовної заяви до Чернівецького окружного адміністративного суду сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. згідно квитанції №ПН55 від 04.04.2020, де отримувачем є Чернівецьке УК м. Чернівці, однак суд зазначає, що даний публічно-правовий спір переданий на розгляд Івано-Франківському окружному адміністративному суду та, як наслідок, судовий збір потрібно сплатити на рахунок УК в м. Івано-Франківську.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем в порушення вимог Закону України «Про судовий збір» не сплачено судовий збір.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 169 Кодексу в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку із вищевикладеним, відповідно до частин 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк, достатній для усунення вищевказаних недоліків шляхом приведення у відповідність адміністративного позову до встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 94, 160, 161, 171, частинами 1, 2 статті 169, статтями 256, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинення дій - залишити без руху.

Надати позивачу (представнику позивача) десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом:

1) зазначення:

- ідентифікаційного коду відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача;

- реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номеру і серії паспорта представника позивача - адвоката Логінової М.Д.

- власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

- відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви;

2) надання (долучення):

- оригіналів або належним чином засвідчених копій доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема, заяви позивача №959 від 04.03.2020, за результатами розгляду якої отримано оскаржену відповідь від 06.03.2020 про відсутність підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 ;

- засвідчених і оформлених відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України копій усіх доданих до позовної заяви письмових доказів;

- надання (долучення) документа про сплату судового збору у розмірі 2 522,40 грн.;

- договору про надання правової допомоги від 01.03.2020 (або його належним чином завіреної копії).

Згідно пункту 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, в тому числі, статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Роз`яснити позивачу (представнику позивача), що в разі не усунення недоліків у вищезазначений строк позовна заява буде повернена.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Кафарський В.В.