Справа № 200/1756/20-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 р. Справа№200/1756/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

14 лютого 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачеві в перерахунку пенсії за інвалідністю обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до ч. 3 ст. 59 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

- зобов`язати відповідача провести з 25 квітня 2019 року перерахунок і виплатити позивачеві пенсію обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

- зобов`язати відповідача виплачувати в подальшому пенсію з інвалідності позивачеві, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 25.04.1987 року по 06.07.1987 року позивач, як військовозобов`язаний, під час проходження військових зборів, приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в зонах №1, та №3, внаслідок чого отримав захворювання, та йому було встановлено ІІ групу інвалідності з втратою 80 % працездатності безстроково, і віднесено до 1 категорії осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Посилаючись на висновки Рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019, у справі № 3-14/2019 (402/19,1737/19), яким було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, вважає, що він має право на перерахунок пенсії з 25 квітня 2019 року, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до положень ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII.

24 грудня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо обчислення його пенсії по інвалідності відповідно до положень ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, з урахуванням Рішення Конституційного суду України № 1-р (ІІ)/2019 від 25 квітня 2019 року, на що отримав лист Мангушського ОУ ПФУ Донецької області від 13 січня 2020 року № 85/02, яким йому було роз`яснено, що перерахунок його пенсії по інвалідності був проведений з 01 липня 2019 року, відповідно до постанови КМУ № 543 від 26.06.2019 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності з 01.07.2019 року. Стосовно проведення перерахунку пенсії по інвалідності починаючи з 25 квітня 2019 року, зазначено, що оскільки Рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019, не містить положень щодо порядку його виконання, то підстави для перерахунку пенсії з 25 квітня 2019 року відсутні.

Посилаючись на те, що непроведення перерахунку його пенсії по інвалідності відповідно до положень ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019, з 25 квітня 2019 року, - грубо порушує його право на соціальний захист, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на відсутність предмету позову, зазначивши, що дії відповідача повністю відповідають вимогам законодавства України, оскільки перерахунок пенсії позивача відповідно до положень ч. 3 ст. 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідачем проведений з 01.07.2019 року, відповідно до положень пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі змінами внесеними постановою КМУ № 543 від 26.06.2019 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» яка набрала чинності з 01.07.2019 року.

Також, на думку відповідача, Рішення Конституційного суду України № 1-р (ІІ)/2019 від 25 квітня 2019 року, набрало чинності з дати публікації в Офіційному віснику України від 04.06.2019 року № 42, - тобто з 04.06.2019 року.

У відповіді на відзив позивач наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, навівши доводи аналогічні викладеним у позові.

Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Мангушському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи (І категорії), як громадянин, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII.

Згідно із посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, серія: НОМЕР_1 , виданим 03 квітня 2019 року на ім`я ОСОБА_1 безстроково, позивач є особою з інвалідністю і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 15).

Згідно із посвідченням, серія: НОМЕР_2 , виданим 17 липня 1996 року Першотравневим УСЗН на ім`я ОСОБА_1 безстроково, позивач є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 16).

Згідно із довідкою МСЕ, Серія: 2-18 АА, № 051856, про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, за наслідками повторного огляду 30.09.2002 року, ОСОБА_1 , встановлена ІІ група інвалідності безстроково, - захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Ступінь втрати професійної працездатності 80 %, з 13.09.2002 року - безстроково (а.с. 12,13).

Згідно із експертним висновком Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії з встановлення зв`язку захворювань, інвалідності та смерті з впливом іонізуючого випромінювання та інших шкідливих наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, від 19 грудня 1990 року, ОСОБА_1 , встановлений діагноз: «Органічний розлад особистості по експлозивному типу внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії. Гіпертонічна хвороба друга стадія, кризова течія. Хронічний фіброзний тиреоідит». Висновок: захворювання пов`язане з виконання обов`язків воєнної служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 14).

Згідно із довідкою Першотравневого районного військового комісаріату, від 25 вересня 2018 року № 18, рядовий запасу ОСОБА_1 , 1953 року народження, був призваний Першотравневим РВК Донецької області на спец. Збори по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25.04.1987 року по 06.06.1987 року (а.с. 17).

Згідно із довідкою військової частини 15731, від 27 вересня 1989 року № 5231, призваний Першотравневим РВК Донецької області ОСОБА_1 , приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виконував роботи по дезактивації приміщень в зоні № 3 ЧАЕС, турбінний цех 3-го енергоблоку, ВОРО, ХЖТО, з 10-го по 10 травня турбінний цех 3-го енергоблоку, ВОРО, ХЖТО, з 10-го по23 травня турбінний цех 3-го енергоблоку, ЦЗДА, 24 травня зона № 1 «Лелев-Копачи», «Копачи-Лелев» - АЕС для дезактивації узбіч дороги та пилопригнічення, з 25 по 30 травня турбінний цех 3-го енергоблоку, ЦЗДА, з 31 травня по 3 червня турбінний цех 3-го енергоблоку, ВОРО, ЦЗДА, ТЦ (а.с. 18).

Згідно із записами у військовому квитку, Серія: НОМЕР_3 , ОСОБА_1 приймав участь у спеціальних зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 квітня по 06 червня 1987 року. Працював у 3-ій зоні ПР. отримав дозу опромінення 9,82 рент. (а.с. 20).

Згідно із довідкою архіву штабу Червонознаменного Київськового воєнного округу, від 07 травня 1992 року № 51/1355, ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при військовій частині НОМЕР_4 . Прибув: наказ № 115 від 25 квітня 1987 року, вибув: наказ № 157 від 06 червня 1987 року. Виконував роботи в зоні № 1 та в зоні № 3. Дні виїздів: травень з 1 по 31; червень 1,2. Набув сумарну кількість радіації: 9,68 рентген (а.с. 21).

Згідно із посвідченням, серія: НОМЕР_5 , виданим 01.1.2002 року по життєво, Першотравневим районним УПФУ у Донецькій області, позивач ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності ЧАЕС ІІ групи (а.с. 22).

24 грудня 2019 року позивач звернувся до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою щодо обчислення його пенсії по інвалідності відповідно до положень ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, з урахуванням Рішення Конституційного суду України № 1-р (ІІ)/2019 від 25 квітня 2019 року (а.с. 29).

У відповідь позивачем був отриманий лист Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13 січня 2020 року № 85/02, у якому позивачу було роз`яснено, що перерахунок пенсії позивача по інвалідності був проведений з 01 липня 2019 року, відповідно до постанови КМУ № 543 від 26.06.2019 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності з 01.07.2019 року. Стосовно проведення перерахунку пенсії по інвалідності починаючи з 25 квітня 2019 року, зазначено, що оскільки Рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019, не містить положень щодо порядку його виконання, то підстави для перерахунку пенсії з 25 квітня 2019 року відсутні (а.с. 30-31).

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Аналогічні приписи закріплено і у статтях 9, 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку (стаття 6 Закону № 1788-XII).

Статтею 15 Закону № 1788-XII визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 9 Закону № 796-XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до статті 10 Закону № 796-XII, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі, проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно примітки «*» тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Частиною 1 статті 54 Закону № 796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Отже, оскільки позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та інвалідом ІІ групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, то відповідно до статті 54 Закону № 796-XII він має право на пенсію по інвалідності.

Відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції до 01 жовтня 2017 року) особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

З 01 жовтня 2017 року редакція вказаної норми змінена Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, та застосовується із вказаного часу у такій редакції: «особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

З метою приведення підзаконних нормативних актів у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, Кабінетом Міністрів України 15.11.2017 року прийнято постанову № 851, якою доповнено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пунктом 9-1, який дублює зміст частини третьої статті 59 Закону та визначає формулу обчислення пенсії по інвалідності з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, для осіб, які виявили бажання на її отримання. До числа таких осіб пункт 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи так само відносить лише осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Враховуючи вище зазначене, ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та пункт 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачають, що їх дія поширюється на осіб, які відповідають таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) така участь особи відбувалася під час проходження дійсної строкової служби; 3) така участь особи призвела до її інвалідності.

Суд зауважує, що таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не допускається): 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Приписи ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ врегульовували право осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали інвалідами, на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Зазначений висновок узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду (ухвала від 08.05.2018 у справі № 820/1148/18, постанови від 13.02.2018 у справі № 756/8380/16-а та у справі № 193/877/16-а (2-а/193/14/16), від 21.02.2018 у справі № 619/2262/17).

Проте, Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XIIзі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Також, вказаним рішенням встановлено, що словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 25 квітня 2019 року випливає, що визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону, та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення.

Згідно з частиною 2 статті 152 Конституцій України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З огляду на це чинними після 25 квітня 2019 року є положення частини третьої статті 59 Закону, згідно з якими особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Тобто фактично в результаті ухвалення Рішення Конституційним Судом України змінено положення частини третьої статті 59 Закону, оскільки розширено раніше встановлений перелік осіб, на яких поширювався порядок обчислення пенсій по інвалідності, визначений цими положеннями Закону.

Отже, після прийняття рішення Конституційним Судом України (другий сенат) щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) у держави виник обов`язок обчислити пенсії особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та є інвалідами (за бажанням цих осіб), у відповідності до частини 3 статті 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і соціальний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.

При цьому, положення частини третьої статті 59 Закону Укрaїни «Прo стaтус і соціальний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» поширюються на осіб, які отримують пенсію по інвалідності та брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з огляду на захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, з урахуванням наведеного вище, позивач з 26 квітня 2019 року має право на призначення пенсії по інвалідності на підставі частини 3 статті 59 Закону № 796-XII, як військовослужбовець, який брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та з огляду на це отримав інвалідність.

Аналогічні висновки були наведені у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 520/1972/19.

Щодо посилань відповідача на те, що рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 не містить положень щодо порядку його виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 року № 2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, положення частини 3 статті 59 Закону № 796-XII щодо визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчислені пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25.04.2019 року поширюються на всі категорії військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Норма аналогічного змісту міститься у ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII.

Із аналізу вказаних норм, суд робить висновок, що загальним є правило про втрату чинності законів які визнані неконституційними саме з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Проте, винятки із такого правила можуть бути встановлені у самому рішенні Конституційного Суду України.

Згідно ч. 1 ст. 97 Закону від 13 липня 2017 року № 2136-VIII, суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

Проте додаткове визначення (чи не визначення) у рішеннях Конституційного Суду України порядку їх виконання, не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання. Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абз 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України у Справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2000 року (вказана вище Справа № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.

Поняття прямої дії рішень Конституційного Суду у Законі не розкрито. Водночас у абз. 2 п. 2 рішення від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, Конституційний Суд України зазначив, що принцип прямої дії у часі закону чи іншого нормативно-правового акту потрібно розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Необхідно зазначити, що такий принцип є гарантією стабільності суспільних відносин та забезпечення принципу юридичної визначеності. Тому, з огляду на відсутність у Рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2019 року вказівки на інше, суд вважає, що це Рішення слід застосовувати до правовідносин які виникли з дня його ухвалення.

Відтак, право на перерахунок пенсії згідно вказаної норми у позивача виникло саме з 25.04.2019 року. Водночас відсутність роз`яснень щодо застосування норми закону яка визнана неконституційною, як і відсутність підзаконних нормативно - правових актів що визначають механізм її реалізації не може вважатися правомірною підставою для спірної відмови у перерахунку пенсії. Тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачеві є обґрунтованими та підлягають задоволенню в тій частині, що стосується відмови позивачу у перерахунку пенсії з 25.04.2019 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести з 25 квітня 2019 року перерахунок і виплатити позивачеві пенсію обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то суд зазначає, що позивач має право на перерахунок пенсії у розмірі згідно ч. 3 статті 59 Закону Укрaїни № 796-ХІІ з 25.04.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року № 543 «Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України», Мангушським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області проведений перерахунок пенсії позивачу з 01.07.2019 року.

Відтак, право позивача на отримання пенсійних виплат у розмірі передбаченому ч. 3 статті 59 Закону Укрaїни № 796-ХІІ починаючи з 01.07.2019 року не вважається порушеним, тому позовні вимоги про зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії, підлягають задоволенню лише за період з 25.04.2019 року по 30.06.2019 року.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплачувати позивачеві у подальшому пенсію по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягають задоволенню, оскільки вони є передчасними та суд не має повноважень вирішувати такі вимоги на майбутнє, без наявності спору між сторонами.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі положень п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», як особа з інвалідністю II групи, судові витрати у цій справі компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126-128, 130, 133-135, 138-140, 143, 150- 154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, смт. Мангуш, вул. Тітова, буд. 72-а, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 25 квітня 2019 року, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, за період з 25.04.2019 року по 30.06.2019 року із врахуванням проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 17 квітня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 295 КАС України а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров