Справа № 160/6612/19
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 160/6612/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Богданівське-М» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року (суддя Златін С.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 23.12.2019 року) у справі №160/6612/19 за позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богданівське-М» про стягнення податкового боргу, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Богданівське-М» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

15.07.2019 року Головне управління ДФС у Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до ТОВ «Богданівське-М», в якому просило стягнути податковий борг у розмірі 5695960,59 грн. з відповідача на користь державного бюджету, шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків.

05.08.2019 року ТОВ «Богданівське-М» звернулось до суду з зустрічним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25.06.2018 року № та № 9.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року задоволено позовні вимоги Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, стягнуто податковий борг у розмірі 5965960,59 грн. з ТОВ «Богданівське-М» на користь державного бюджету шляхом стягнення коштів з рахунків ТОВ «Богданівське-М» у банках, які обслуговують ТОВ «Богданівське - М». Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Богданівське-М».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Богданівське-М», подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог зустрічного позову. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказував, що ст. З ЦК України передбачає свободу підприємницької діяльності серед загальних засад цивільного законодавства, а ГК України визначає свободу підприємництва одним із загальних принципів господарювання. Підприємства мають право на використання належної йому частки валютної виручки на свій розсуд. Надходження валютної виручки на рахунок можливе лише за тим зобов`язанням, яке є дійсним та не припинено у встановленому законом порядку. Прощення боргу є одним із законних засобів припинення господарського зобов`язання, в т.ч. і за зовнішньоекономічним контрактом. Законами України не встановлено будь-яких заборон щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, прощення боргу за зовнішньоекономічними контрактами. Апелянт зазначав, що законодавство не забороняє прощення боргу як способу припинення зобов`язання за зовнішньоекономічними договорами, а виручка від здійснення зовнішньоекономічних операції не обов`язково має надійти експортеру. Само по собі перебування експортної операції на валютному контролі не тягне за собою автоматичного застосування до суб`єкта ЗЕД штрафних санкції за перевищення строків зарахування валютної виручки, валютним контролем встановлюється порядок фіксації не проведення розрахунку за поставлений товар, а штрафні санкції застосовуються як міра відповідальності за порушення строків повернення валютної виручки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга, в межах її доводів, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та відмовляючи у задоволенні вимог зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення такої продукції, перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Суд першої інстанції зазначає, що припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, прощення боргу, впродовж строку дії постанови Правління Національного банку України від 13.12.2016 № 410 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» не вважається підставою для зняття експортної операції з контролю. Резидент при здійсненні господарської діяльності, укладенні контрактів, додаткових угод до них про зміну порядку зарахування валютної виручки хоча і не був законодавчо обмежений у встановленні порядку чи форми розрахунків, мав враховувати передбачені законом обмеження або приймати ризики врегулювання відносин з нерезидентом у контракті на свій розсуд. На резидентів, а не на їх контрагентів, покладений обов`язок із забезпечення зарахування виручки резидентів на їх валютні рахунки. ТОВ «Богданівське - М» не довело припинення зобов`язань по зарахуванню валютної виручки, оскільки додатковими угодами від 14.08.2017 року та 14.04.2017 року неможливо встановити прощення боргу. ТОВ «Богданівське-М» не надало суду документів про зняття з банківського контролю операції за зовнішньоекономічним контрактом № 28 від 08.01.2015 року; також не надало суду висновків Мінекономрозвитку України про продовження строків для надходження валютної виручки; відсутні звернення позивача до Торгово-промислової палати чи міжнародних судів. Оскаржувані податкові повідомлення - рішення отримані ТОВ «Богданівське-М», сума, що ними визначена, є узгодженою, однак у строк не сплачено. Суд першої інстанції вказував, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду.

Матеріалами справи встановлено, що з 21.05.2018 року по 25.05.2018 року фахівцями Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Богданівське-М» з питань дотримання вимог валютного законодавства під час виконання зовнішньоекономічного контракту № 28 від 08.01.2015 року за період з 15.09.2018 року по 18.05.2018 року, порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна резидентів, яке перебуває за межами України, за результатами якої перевірки складено акт від 04.06.2018 року № 28565/04-36-14-19/33702568. Згідно висновків акту, ТОВ «Богданівське-М» допустилось порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту № 28 від 08.01.2015 року за період з 15.09.2017 року по 18.05.2018 року; порушено п.1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», за що нараховано штрафну санкцію за порушення порядку декларування валютних цінностей та іншого майна станом на 01.10.2017 року, 01.01.2018 року та 01.04.2018 року.

На підставі акту перевірки Головне управління ДФС у Дніпропетровській області винесло податкові повідомлення - рішення від 25.06.2018 року № , яким на ТОВ «Богданівське-М» накладено штрафну санкцію у розмірі 1020 грн., та № , яким на ТОВ «Богданівське-М» накладено штрафні санкції на суму 5694940,59 грн.

Податкові повідомлення-рішення від 25.06.2018 року № та № направлені Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області на адресу ТОВ «Богданівське-М» засобами поштового зв`язку, та отримані ним 03.07.2018 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

ТОВ «Богданівське-М» не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішення, звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою, яка рішенням від 01.07.2018 року № 28331/6/99-99-21-01-02-25 залишена без задоволення, податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Встановлено, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області була сформована на виконання ст. 59 ПК України та направлена ТОВ «Богданівське-М» податкова вимога №35385-17 від 27.03.2018 року на суму 1495201,32 грн., яка була отримана товариством 10.04.2018 року, про що свідчить копія поштового повідомлення про вручення відправлення.

Головне управління ДФС у Дніпропетровській області вважає суму штрафних санкцій, яка визначена податковими повідомленнями-рішеннями від 25.06.2018 року № та № узгодженою та такою, яка є податковим боргом, що потребує примусового стягнення. Натомість, ТОВ «Богданівське-М» оскаржує податкові повідомлення-рішення шляхом подання зустрічного позову.

В матеріалах справи наявна копія зовнішньоекономічного контракту № 28 від 08.01.2015 року, укладеного між ТОВ «Богданівське-М» та фірмою «Selton» GbmH, ФРН. За умовами контракту, ТОВ «Богданівське-М» поставило сільськогосподарську продукцію на користь фірми «Selton» GbmH.

Як встановлено, між ТОВ «Богданівське-М» та фірмою «Selton» GbmH, ФРН укладено додаткові угоди від 14.08.2017 року та від 14.04.2017 року, якими ТОВ «Богданівське-М» та фірма «Selton» GbmH домовились про прощення боргу фірми «Selton» GbmH, перед ТОВ «Богданівське-М» з оплати поставленого товару згідно умов контракту на постачання сільськогосподарської продукції № 28 від 08.01.2015 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно тексту додаткових угод від 14.04.2017 року та 14.08.2017 року до контракту № 28 від 08.01.2015 року ТОВ «Богданівське-М» (постачальник) простив борг фірмі «Selton» GbmH (покупець) на загальну суму (26200 євро + 205800 євро), вказано, що покупець прийняв товар, при цьому, ТОВ «Богданівське-М» не довело наявність свого боргу перед фірмою «Selton» GbmH, який має бути прощено згідно вказаних додаткових угод, тобто не доведено наявність зустрічних вимог перед нерезидентом. Позивачем не надано підтвердження зарахування однорідних зустрічних вимог, зняття з банківського контролю операцій.

Головне управління ДФС у Дніпропетровській області надає розрахунок, згідно якого, станом на 15.09.2017 року по контракту № 28 від 08.01.2015 року між ТОВ «Богданівське-М» та фірма «Selton» GbmH, рахувалась заборгованість у сумі 263858 євро або 7896816,99 грн. Згідно наданих до перевірки банківських виписок отримання виручки від нерезидента на загальну суму 14400 євро здійснено з порушенням строків розрахунків.

Станом на 18.05.2018 року згідно даних бухгалтерського обліку по рахунку 362 «Розрахунки з постачальниками в іноземній валюті» за контрактом № 28 від 08.01.2015 року рахується дебіторська заборгованість у сумі 249458,00 євро, або 8158324,32 грн.

Листом ПАТ «АБ «Радабанк» від 04.10.2017 року № 4745/09 Західно-Донбаська ДПІ була повідомлена про порушення ТОВ «Богданівське-М» строків розрахунку за зовнішньоекономічним контрактом № 28 від 08.01.2015 року.

ТОВ «Богданівське-М» вказує, що, оскільки між ним та фірмою «Selton» GbmH укладено додаткові угоди про прощення боргу, який рахувався як сума, що неотримана ТОВ «Богданівське-М» за поставлену продукцію, простроченої заборгованості, з отримання оплати за поставлений товар немає.

Згідно ч. 1 ст. 1, частин 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок розрахунків в іноземній валюті» (дійсного на час виникнення спірних правовідносин) виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством. Імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Відповідно частин 2, 5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання. У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати). Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Згідно пунктів 2.1- 2.3 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 року № 136 (дійсної на час виникнення спірних правовідносин) виручка резидентів (крім інвесторів (представництв іноземних інвесторів на території України) за угодами про розподіл продукції, контроль за своєчасністю розрахунків яких не здійснюється) підлягає зарахуванню на їх рахунки в банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше встановленого законодавством України строку з дати оформлення МД на продукцію, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних, страхових послуг - з моменту підписання акта, рахунка (інвойса) або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг. Відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня оформлення МД або підписання акта, рахунку (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг. Банк знімає експортну операцію резидента з поставки продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього.

Тобто, виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Здійснивши поставку товару фірмі «Selton» GbmH за контрактом, ТОВ «Богданівське-М» не отримало протягом 180 днів від моменту поставки товару виручки у іноземній валюті.

Виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення, однак згідно ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно пунктів 1.11 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 року № 136 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 року за № 338/3631), експортна операція може бути знята з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов`язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання тощо.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що встановлений статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» строк зарахування валютної виручки не переривається зарахуванням. Резидент при здійсненні господарської діяльності, укладенні контрактів, додаткових угод до них про зміну порядку зарахування валютної виручки хоча і не був законодавчо обмежений у встановленні порядку чи форми розрахунків, мав враховувати передбачені законом обмеження або приймати ризики врегулювання відносин з нерезидентом у контракті на свій розсуд.

Відповідно до ст. 9, ч. 1 ст. 10, ст. 12, ч. 2 ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов`язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України. Валютні операції за участю резидентів і нерезидентів підлягають валютному контролю. несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 16 цього Декрету. Валютному контролю підлягають також зобов`язання щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, які випливають з пункту 1 статті 9 цього Декрету. Органи, що здійснюють валютний контроль, мають право вимагати і одержувати від резидентів і нерезидентів повну інформацію про здійснення ними валютних операцій, стан банківських рахунків в іноземній валюті у межах повноважень, визначених статтею 13 цього Декрету, а також про майно, що підлягає декларуванню згідно з пунктом 1 статті 9 цього Декрету. До резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції), зокрема, за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету, - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України. Санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами. Оскарження дій щодо накладення стягнень провадиться у судовому порядку.

Відповідно до пункту першого Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами» від 18.06.1994 року № 319/94 (чинного на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) суб`єктів підприємницької діяльності України, незалежно від форм власності, зобов`язано у десятиденний строк продекларувати у Національному банку України наявність (або відсутність) з визначенням сум усіх належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України, в тому числі одержаних у результаті здійснення підприємницької діяльності за межами України, подати Головній державній податковій інспекції України декларацію щодо сум на їх рахунках у банках та інших іноземних фінансових установах, а також щодо сум надходжень валютних цінностей у вигляді доходів (дивідендів), одержаних у результаті здійснення підприємницької діяльності за межами України. Надалі декларування суб`єктами підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, наявності належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України, здійснюється щоквартально.

Штрафні санкції за порушення статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» за неподання декларації про валютні цінності є похідними від висновків про порушення позивачем статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Встановлено, що ТОВ «Богданівське-М», маючи за межами України валютні кошти, не подало обов`язкову декларацію про валютні цінності. Передбачена відповідальність у вигляді штрафу за неподання або несвоєчасне подання декларації про валютні цінності.

Суд апеляційної інстанції враховує висновок викладений Верховним Судом, зокрема у постанові від 29.01.2019 року у справі №819/2014/17 та постанові від 27.04.2018 року у справі №808/1707/17.

Таким чином, враховуючи вищевказані висновки, суд апеляційної інстанції вважає, що податкові повідомлення-рішення від 25.06.2018 року № та № 9 є правомірними.

Пунктом 57.2 ст. 57 ПК України передбачено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Податкові повідомлення - рішення від 25.06.2018 року № та № отримані ТОВ «Богданівське-М» 03.07.2018 року. ТОВ «Богданівське-М» не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішення, звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою, яка рішенням від 01.07.2018 року № 28331/6/99-99-21-01-02-25 залишена без задоволення, податкові повідомлення-рішення залишені без змін. Рішення від 01.07.2018 року № 28331/6/99-99-21-01-02-25 отримане ТОВ «Богданівське-М» 03.09.2018 року, що підтверджується копією конверту про отримання поштового відправлення.

Податкові повідомлення - рішення від 25.06.2018 року № та № є узгодженими, за якими настав строк самостійної сплати ТОВ «Богданівське-М». У разі не сплати узгодженої суми, яка стала боргом, податковий орган уповноважений звернутись до суду для примусового стягнення такого боргу.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14, п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 36.1-36.2 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Відповідно до положень пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 95.1 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 102.1, п. 102.4 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Згідно норм ПК України, строк стягнення сум боргу становить 1095 днів з моменту виникнення податкового боргу.

Колегія суддів приходить до висновку, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області вірно визначено суму податкового боргу, додержано процедуру узгодження сум несплачених зобов`язань. Податковий борг відповідача підлягає стягненню у встановлений ПК України спосіб.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат, здійснених особою у разі відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Богданівське-М» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі №160/6612/19 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова