Справа № 420/5836/19
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5836/19
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Запорожана Д.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної Фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до ГУ ДФС в Одеській області (надалі - відповідач, ГУ ДФС), в якому просив визнати противоправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-15687-52.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що спірна податкова вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки в суму вказаної вимоги податковим органом було включено суму іншої попередньої вимоги, сума якою вже частково була утримана з пенсії позивача. Також позивач зазначив, що в період з листопада 2018 року по серпень 2019 року звіт він не подавав, адвокатською діяльністю не займався, та доходів не отримував, а з 26.03.2019 року взагалі зупинив право на заняття адвокатською діяльністю.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є пенсіонером за віком та адвокатом за професією, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №432.

Позивач перебував на обліку в Ізмаїльському управління ГУ ДФС в Одеській області, як фізична особа, що займається незалежною професійною діяльністю - адвокатською діяльністю.

26.03.2019 року позивач зупинив дію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю згідно п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

21.09.2019 року, позивач отримав спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15687-52 від 09.08.2019 року на суму 23754,84 грн..

В автоматичному режимі в ІС «Податковий блок» в ІКП платника ( ОСОБА_1 ) по коду платежу 71040000 проведено нарахування по сплаті єдиного внеску: за 2017 рік - 8448,00 грн.; 19.04.2018 року - 2457,18 грн. за I квартал 2018 року; 19.07.2018 року - 2457,18 грн. за ІІ квартал 2018 року; 19.10.2018 року - 2457,18 грн. за ІІІ квартал 2018 року; 21.01.2019 року - 2457,18 грн. за IV квартал 2018 року; 19.04.2019 року - 2754,18 грн. за І квартал 2019 року; 19.07.2019 року - 2754,18 грн. за ІІ квартал 2019 року.

З урахуванням переплати станом на 31.07.2019 року у сумі 30,24 грн., загальна сума боргу становить 23754,84 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як самозайнята особа зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок навіть за ті періоди в яких він не отримував дохід від адвокатської діяльності, а зупинення права на заняття адвокатською діяльністю не звільняє його від обов`язку сплачувати єдиний внесок, оскільки для звільнення від сплати такого внеску необхідно знятись з обліку у контролюючого органу як самозайнята особа.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, та зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до п.1 ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Відповідно до пп.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, зокрема: особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що ще до отримання спірної податкової вимоги, позивачем 16.01.2019 року отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.11.2018 року №Ф-15687-52 на суму 15789,30 грн. за 2017 рік та за січень 2018 року - листопад 2018 року.

В подальшому, ГУ ДФС звернулося до органу державної виконавчої служби для стягнення у примусовому порядку з позивача суми боргу (недоїмки), згідно вимоги №Ф-15687-52 від 20.11.2018 року в розмірі 15789,30 грн..

Татарбунарський районний відділ ДВС відкрив виконавче провадження за №ВП 5856830 від 07.03.2019 року та направив копію постанови про відкриття виконавчого провадження до Татарбунарського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ з метою стягнення боргу (недоїмки) з пенсії позивача, згідно вимоги №Ф-15687-52 від 20.11.2018 року в сумі 15789,30 грн., та з урахуванням 10% від суми боргу виконавчого збору.

Не погодившись з податковою вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 20.11.2018 року №Ф-15687-52, позивач оскаржив її до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року у справі №420/603/19 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-1568-52 від 20.11.2018 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 року у справі №420/603/19, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року без змін. Постанова апеляційного суду набрала законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягала в силу ч.5 ст.328 КАС України.

Так, суди першої та апеляційної інстанції у справі №420/603/19 дійшли висновку, що позивач зобов`язаний сплачувати єдиний внесок навіть якщо він не отримував дохід від адвокатської діяльності, яка на той період була не припинена шляхом її анулювання, та зняттям себе з обліку як самозайнятої особи.

В даній справі позивач оспорює вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-15687-52 на суму 23754,84 грн. за 2017 рік, за І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2018 року та за І, ІІ квартали 2019 року, та також посилається на те, що в період з листопада 2018 року по серпень 2019 року звіт він не подавав, адвокатською діяльністю не займався, та доходів не отримував, що звільняє його від сплати єдиного внеску за вказаний період.

Колегія суддів с цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» база нарахування єдиного внеску для осіб, які провадять незалежну професій діяльність є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Частиною 8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 (особи, що провадять незалежно, а тому числі адвокатську діяльність) частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

При цьому, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що у разі якщо платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно ч.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Таким чином, законодавством передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати суму єдиного внеску навіть за ті періоди в яких він не отримував дохід від адвокатської діяльності.

Крім того, в рішенні Ради Адвокатів України «Про результати розгляду звернення Голови Ради адвокатів Харківської області щодо сплати ЄСВ адвокатами» №144 від 08.09.2018 року, Рада адвокатів зазначила, що відповідно до змін внесених в Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набули чинності з січня 2017 року, фізичні особи - підприємці, які не одержували доходів в 2017 році, зобов`язані сплачувати єдиний соціальний внесок. Зазначені зміни стосуються осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, у тому числі адвокатську. Також Рада адвокатів встановила, що пільги пов`язані з інвалідністю або пенсією за віком в частині несплати ЄСВ на осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у тому числі адвокатську, не розповсюджуються.

Також позивач зазначає, що з 26.03.2019 року взагалі зупинив своє право на заняття адвокатською діяльністю, що на його думку звільняє його від сплати єдиного внеску.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.2 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів встановлено, що фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної професійної діяльності, за наявності документально підтвердженої документації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та/або поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку: заяви за формою №8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою №6-ОПП; довідки за формою №4-ОПП та інших документів, що видаються контролюючими органами платнику податків і підлягають поверненню до контролюючого органу.

Таким чином, позивачу для звільнення від обов`язку сплати єдиного соціального внеску недостатньо лише зупинити дію свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю, необхідно також знятись з обліку у контролюючих органах як самозайнята особа.

Отже, доводи позивача щодо звільнення його від сплати єдиного внеску у зв`язку з припиненням права на заняття адвокатською діяльністю, є необґрунтованими.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами позивача про протиправність надісланої відповідачем спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-15687-52, виходячи з наступного.

Пунктом 59.1 ст.59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Частина 2 п.59.5 ст.59 ПК України передбачає, що у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, з наведених норм вбачається, що Податковий кодексу України не містить обов`язку контролюючого органу повторно вручати платнику податків податкову вимогу у разі зміни суми податкового боргу, навіть вручати вимогу під таким же номером як і попередня вимога. Відтак, контролюючий орган за встановлених обставин у цій справі не має повноважень надсилати платнику податків другу податкову вимогу, якщо податковий борг по першій вимозі не був погашений, тобто не переривався.

Податкова вимога в розумінні пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України це - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Отже, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Відтак, безперервність податкового боргу обумовлює відсутність правових підстав у податкового органу для відкликання першої податкової вимоги та додаткового надсилання другої вимоги.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 19.02.2019р. по справі №818/1117/16.

Оскільки після направлення позивачу першої податкової вимоги від 20.11.2018 року №Ф-15687-52 на суму ЄСВ 15789,30 грн. за 2017 рік та за січень 2018 року - листопад 2018 року, податковий борг з цього платежу погашений не був, а тільки збільшився, то надіслана позивачу перша податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії, а відтак у відповідача не було правових підстав для направлення позивачу ще однієї податкової вимоги від 09.08.2019 року №Ф-15687-52 на збільшену суму заборгованості.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року №Ф-15687-52 є протиправною та підлягає скасуванню, що в своє чергу є підставою для задоволення позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволенні позову.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Також, за правилами ст.139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Так, у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції позивач поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 768,40 грн. (а.с.3), в суді апеляційної інстанції позивач був звільнений від сплати судового збору ухвалою суду від 05.03.2020 року.

Оскільки за результатами апеляційного перегляду позов було задоволено в повному обсязі, на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 768,40 грн..

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року - скасувати, прийняти по справ нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09 серпня 2019 року №Ф-15687-52.

Стягнути з Головного управління Державної Фіскальної служби в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Запорожан Д.В.