Справа № 420/5554/19
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5554/19
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

суддів - Джабурія О.В., Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин» звернулось до суду з позовом до ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 28.05.2019 року №, №.

Свої позовні вимоги ТОВ «Одеський завод класичних вин» обґрунтувало незаконністю спірних рішень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Одеський завод класичних вин» просить скасувати вищенаведене рішення, як таке, що прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з необґрунтованості даного позову та відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було проведено перевірку позивача результати якої відображені в акті від 22.04.2019 року № 739/15-32-14-05/38534742/12 /т. 1, а.с. 13/.

В акті перевірки здійснено висновок про порушення позивачем:

1. п. 2.8 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" (затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року N 637);

2. п. 15 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" (затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року N 148).

Зміст порушень полягав у відсутності підписів отримувачів коштів на двох видаткових касових ордерах від 7 березня 2017 року № 23 (на суму 50 000 гривень) та від 9 січня 2018 року № 9 (на суму 17900 гривень) /т. 1, а.с. 211, 212/.

На підставі вищенаведеного акту відповідачем було прийнято наступні рішення.

1. Податкове-повідомлення-рішення від 28.05.2019 року № про застосування до позивача 99675,18 гривень штрафних санкцій.

2. Податкове-повідомлення-рішення від 28.05.2019 року № про застосування до позивача 10758,88 гривень штрафних санкцій.

Підставою штрафних санкцій став абз. 2 ст. 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" /т. 1, а.с. 10, 12/.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки", установити, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу:

- за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Таким чином, вищенаведене правопорушення є триваючим та завершується у момент видачі з каси понадлімітної готівки або проведення перевірки.

Отже, податковому органу необхідно було встановити коли саме було перевищено ліміт каси і коли таке перевищення було припинено (на підставі належних та допустимих бухгалтерських документів). Або не припинено, однак в такому випадку, на момент перевірки, каса підприємства повинна містити грошову суму перевищення ліміту каси. Тобто, реальне знаходження понадлімітних грошей в касі.

Вищенаведеного податковим органом не було встановлено.

"Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" (затверджене Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року N 637) містить сім розділів.

Зокрема, розділ 2 - "Вимоги до організації готівкових розрахунків" та розділ 3 - "Порядок оформлення касових операцій".

Пункт 2.8 Положення, про заборону перевищення ліміту каси, відноситься саме до Розділу 2 - "Вимоги до організації готівкових розрахунків", а не до Розділу 3 - "Порядок оформлення касових операцій".

Абзацом 2 п. 3.5 Розділу 3 передбачено, що для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Податковий орган встановив лише відсутність підписів отримувачів коштів на двох видаткових касових ордерах.

Тобто, лише порушення порядку оформлення касових операцій, а не реального перевищення ліміту готівки в касі.

Відповідальність за порушення правил оформлення касових операцій була встановлена ст. 164-2 КУАП, однак в подальшому така була скасована.

Колегія суддів не приймає посилання податкового органу на п. 7.24 Положення у зв`язку з наступним.

Пункт 7.24 входить до Розділу 7 Положення (№ 637) - «Контроль за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою», який регламентував порядок та спосіб проведення перевірок.

Тобто, зазначений розділ був обов`язковим для податкової та не встановлював будь-яких обов`язків для суб`єктів підприємницької діяльності.

29.12.2017 року було затверджено нове Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні за № 148.

Нове положення містить Розділ 6 - «Контроль за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою», який теж регламентує порядок та спосіб проведення перевірок.

Норми подібної п. 7.24 «старого» Положення нове Положення не містить.

При цьому, Положення № 637 на момент перевірки (квітень 2019 року) втратило свою чинність.

Отже, податковий орган, при наявності «нових» правил перевірки, у 2019 році не мав права використовувати норми щодо регламентації своєї роботи, які вже давно втратили чинність.

Щодо аналогічного порушення встановленого на підставі Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні 29.12.2017 № 148.

Пунктом 15 наведеного Положення передбачено, що установи/підприємства мають право тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують самостійно встановлений ними ліміт каси.

Абзацом 2 п. 27 того ж положення передбачено, що видаткові касові ордери або видаткові відомості не приймаються для виведення залишку готівки в касі, якщо видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Частиною 2 ст. 75 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У 2018 році податковим органом було виявлено у позивача видатковий касовий ордер без підпису отримувача грошових коштів.

Отже, податковий орган довів лише порушення правил здійснення касових операцій, а не наявність понадлімітних грошових коштів в касі позивача.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги те, що виявлені податковим органом видаткові касові ордери є недійсними, тобто помилково складеними.

Так, згідно бухгалтерської довідки від 15.06.2017 року внесено виправлення до касової книги за 2017 рік. Видатковий касовий ордер від 07.03.2017 року за № 23 -виключено. Грошові кошти у сумі 50000 гривень видано наступного робочого дня (09.03.2017 року) видатковим касовим ордером № 23.

Колегія суддів приймає до уваги те, що грошові кошти було видано тій же самій особі, яка була зазначена і в попередньому касовому ордері. І зазначена особа не заперечувала отримання наведеної суми саме 9 березня 2017 року.

Так, згідно бухгалтерської довідки від 02.02.2018 року внесено виправлення до касової книги за 2018 рік. Видатковий касовий ордер від 09.01.2018 року за № 9 -виключено. Грошові кошти у сумі 17900 гривень видано наступного робочого дня (10.01.2018 року) видатковим касовим ордером № 9.

Колегія суддів приймає до уваги те, що грошові кошти було видано тій же самій особі ( ОСОБА_1 ), яка була зазначена і в попередньому касовому ордері. І зазначена особа не заперечувала отримання наведеної суми саме 10 січня 2018 року.

Пунктом 5.9 Положення (№ 637) передбачено, що готівкові кошти не вважаються понадлімітними в день їх надходження, якщо вони були здані в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків не пізніше наступного робочого дня банку або були видані для використання підприємством відповідно до законодавства (без попереднього подання їх до банку і одночасного отримання з каси банку на зазначені потреби) наступного дня на потреби, які пов`язані з діяльністю підприємства.

Пунктом 54 Положення (№ 148) передбачено, що готівка не вважається понадлімітною в день її надходження, якщо вона здана в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків не пізніше наступного робочого дня банку або видана для використання установою/підприємством відповідно до законодавства (без попереднього здавання її до банку і одночасного отримання з каси банку) наступного дня на потреби, пов`язані з діяльністю установи/підприємства.

Таким чином, готівка, що видана наступного робочого дня не вважається понадлімітною.

З урахуванням того, що готівка була видана наступного робочого дня позивачем вона, згідно норм законодавства, не вважається понадлімітною.

Отже, будь-яких підстав для висновків про перевищення позивачем ліміту готівки в касі не мається.

Враховуючи наведене, спірні рішення відповідача підлягають скасуванню.

Отже судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позову та відсутності підстав для його задоволення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Пунктом 4 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.1,3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про задоволення позову.

Окрім того, одночасно при прийнятті остаточного рішення по даній справі, судова колегія також вважає за необхідне ще вирішити питання і щодо розподілу судових витрат.

У відповідності до змісту вимог абз.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки апеляційним судом задоволено апеляційну скаргу ТОВ «Одеський завод класичних вин», то і судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню на його користь з відповідача, як суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та приписи ст.ст.132,139 КАС України, судова колегія вважає за необхідне стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Одеський завод класичних вин» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 4802 гривні 50 копійок (згідно платіжних доручень: №300 від 20.09.2019 року /а.с. 4, т.1/ та №119 від 06.03.2020 року /а.с. 66, т.2).

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин» - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин» - задовольнити.

Податкові повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 28.05.2019 року №, № - скасувати.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин» () судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні 50 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Д.В. Запорожан

Судді: О.В. Джабурія

К.В. Кравченко