Справа № 160/4313/20
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 квітня 2020 року Справа № 160/4313/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши в м. Дніпрі матеріали позовної заяви заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог - Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького про відшкодування витрат,-

ВСТАНОВИВ:

17.04.2020 заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах Адміністрації Державної прикордонної служби України звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог - Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, в якій просить:

- стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України грошові кошти в розмірі 49 241,56 грн. витрати, пов`язані з його утриманням як курсанта у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького.

Суд, розглянувши подану позовну заяву та надані до неї документи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню ззаступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України, на підставі п. 7 ч. 4 ст. 169 КАС України, з огляду на наступне.

В адміністративному позові заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України обґрунтовує своє право на звернення до суду з даним позовом в інтересах держави тим, що Адміністрація Державної прикордонної служби України не зверталась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького у розмірі 49 241,56 грн., у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору, що свідчить про неналежне здійснення таким органом владних повноважень та є підставою звернення прокурора до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

В силу ч. 4 ст. 5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор, звертається до суду з позовною заявою та бере участь у розгляді справ за його позовами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Аналіз вказаних правових норм надає можливості дійти висновку, що Конституцією України передбачено дві обов`язкові вимоги для виникнення у прокурора права на представництво інтересів держави, а саме: 1) доведення, що обставини звернення є виключним випадком і 2) представництво здійснюється в порядку, визначеному законом.

При цьому, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох «виключних» випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Більше того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Так, з матеріалів позову встановлено, що в обґрунтування звернення з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду прокурор посилається на нездійснення Адміністрацією Держприкордонслужби захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.

Разом з тим, до позовної заяви не надано будь-яких доказів, які б свідчили про неможливість виконання саме Адміністрацією Державної прикордонної служби України своїх повноважень у спірних правовідносинах (зокрема, доказів, що підтверджували б відсутність бюджетних асигнувань за кодом бюджетної класифікації КЕКВ 2800, інших доказів, що підтверджують відсутність коштів на сплату судового збору).

Не надано також доказів витребування таких документів в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

При цьому, наявні у матеріалах позову листи Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького не є безумовними доказами наявності у прокурора повноважень на звернення до суду з позовом в інтересах органу без дотримання вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, у наведеному позові прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду, зокрема, з позовною заявою від імені Адміністрації Державної прикордонної служби України, до компетенції якої, як вказує прокурор, віднесені відповідні повноваження на захист законних інтересів держави, з наданням належних доказів, які би підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 0440/6738/18, від 09.04.2020 у справі № 280/61/19 .

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01.04.2010; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15.01.2009).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п.27).

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що підстави для звернення прокурора з позовною заявою до суду в інтересах держави наразі не доведені, тому вказана позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись ст. 169, 248, 256 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог - Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького про відшкодування витрат - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити, що згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 КАС України та у порядку, встановленому п.п.15.5 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 КАС України.

Суддя А. Ю. Рищенко