Справа № 540/400/20
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/400/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу від 13.01.2020 р. №7 о/с в частині звільнення, поновлення на посаді,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області (далі - відповідач), у якому просить

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 13 січня 2020 року №7 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 , лейтенанта поліції, зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.6 ЗУ "Про Національну поліцію";

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектора кримінальної поліції Каховського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Херсонській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наказу ГУНП у Херсонській області від 13.01.2020 р. №7 о/с позивача звільнено зі служби на підставі п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про національну поліцію» у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення, передбаченого наказом ГУНП у Херсонській області від 13.01.2020 р. №29 «Про застосування дисциплінарного стягнення». Позивач стверджує, що зазначений наказ №29 «Про застосування дисциплінарного стягнення» не містить фактів та доказів того, що ним було порушено вимоги чинного законодавства, а саме, скоєння вчинків, що дискредитують звання поліцейського. Окрім того, зазначає, про відсутність жодного процесуального документу (постанови про порушення кримінального провадження, обвинувальний вирок, постанова про закриття кримінальної справи, постанова суду в адміністративній справі, якщо вони набрали законної сили), які доводять скоєння позивачем вчинків, що дискредитують поліцейського. Тому, вважає, що звільнення на підставі п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про національну поліцію» є не обґрунтованим, а наказ від 13.01.2020 р. №7 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 протиправним. У зв`язку із зазначеним, позивач просить скасувати наказ, та поновити його на посаді.

10.03.2020 р. відповідач надіслав до суду відзив, відповідно до якого заперечує проти задоволення позову, виходячи із наступного. Нормами Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлено, що правовою підставою для звільнення особи за порушення дисципліни є наявність в її діях (бездіяльності) складу дисциплінарного проступку, тобто невиконання чи неналежне виконання вимог Конституції і законів України та підзаконних нормативно-правових актів і Присяги. Вказує, що службовим розслідуванням встановлено порушення позивачем службової дисципліни. Відповідач наголошує, що обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку встановлені дисциплінарною комісією на підставі пояснень, наданих під час службового розслідування, матеріалів кримінального провадження №000001. Окрім того, зазначає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Відповідач вважає, що складеним за результатами службового розслідування висновком встановлено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, яким він зганьбив звання офіцера поліції, дискредитував особу поліцейського, що є несумісним з подальшим проходженням служби. Тому, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою від 20.02.2020 р. у справі відкрите провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Також зазначеною ухвалою судом витребувано матеріали службового розслідування, на підставі якого видано наказ від 13.01.2020 р. №29 про застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд розглядає адміністративну справу у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 17.07.2019 року працював на посаді оперуповноваженого сектора кримінальної поліції Каховського ВП ГУНП в Херсонській області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області полковника поліції О. Прокудіна від 02.01.2020 р. №3 призначено службове розслідування за фактом можливої причетності старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи СП Каховського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , до події, яка має ознаки складу кримінального правопорушення.

Службовим розслідуванням встановлено, що оперуповноважений сектора кримінальної поліції каховського ВП ГУНП лейтенант поліції ОСОБА_1 , у порушення вимог пунктів 6., 7., підпункту 1. п. 9. розділу II Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575, не вжив заходів щодо здійснення поквартирного або подворового обходу, встановлення та опитування можливих свідків, очевидців кримінального правопорушення, опитування інших осіб, які перебували на місці події під час вчинення злочину, що в свою чергу, негативно відобразилось на кінцевому результаті роботи.

Опитаний оперуповноважений сектора кримінальної поліції Каховського ВП ГУНП лейтенант поліції ОСОБА_1 зазначив, що при прибутті на місце події він побачив біля воріт автомобіль марки «Мітсубісі-Лансер», на подвір`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які пояснили, що близько 06.30 год 01.01.2020 до будинку під`їхав автомобіль «Мітсубісі» чорного кольору, з якого вийшов ОСОБА_5 . Під час розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник конфлікт, під час якого останній, будучи на подвір`ї, здійснив постріл у бік ОСОБА_4 , який у відповідь також з гвинтівки почав стріляти. У подальшому лейтенантом поліції ОСОБА_1 від ОСОБА_4 прийнято заяву за фактом погроз та стрільби з пістолета з боку ОСОБА_5 та опитано заявника. Пояснити чому не здійснено опитування інших свідків полії лейтенант поліції ОСОБА_1 пояснити не зміг. У подальшому вказаний працівник поліції зателефонував начальнику СКП Каховського ВП ГУНП підполковнику поліції ОСОБА_10 і доповів йому про ситуацію, на що йому вказаний керівник поставив завдання щодо встановлення осіб, які перебували на місці вчинення злочину та проведення поквартирного та подворового обходу. Крім того лейтенант поліції ОСОБА_1 зазначив, що поблизу місця події сторонніх осіб, які могли бути очевидцями події, він не помітив, проведення поквартиного обходу багатоповерхового будинку, що розташований поруч з місцем події він не здійснив, оскільки вирішив, що робити це немає сенсу.

Окрім того службовим розслідуванням встановлено, що у порушення вимог ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, лейтенант поліції ОСОБА_1 під час опитування надав завідомо неправдиві пояснення, що є перешкоджанням проведенню службового розслідування. Так, вказаний працівник поліції приховав те, що при приїзді на місце події він бачив на мисливському карабіні, з якого здійснював стрільбу ОСОБА_4 , глушник та магазин, які були зняті зі зброї під час проведення СОГ огляду місця події сторонніми особами ( ОСОБА_12 - родичем ОСОБА_17 (цивільної дружини ОСОБА_4 , який прибув на місце пригоди після прибуття СОГ). Також, лейтенант поліції ОСОБА_1 приховав те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 інсценували факт стрільби ОСОБА_5 , здійснивши самостійно постріл з травматичного пістолета під час проведення СОГ огляду місця події. Разом з цим лейтенант поліції ОСОБА_1 зазначив, що учасниками події (ким саме він не бачив, ймовірно ОСОБА_12 ) здійснено знищення слідів злочину, а саме змито кров на подвір`ї будинку, що ОСОБА_2 на його очах брав у руки пістолет Форт-12, що чув відразу після цього звук пострілу.

Також службовим розслідуванням встановлено, слідчий СВ Каховського ВП ГУНП лейтенант ОСОБА_6 та оперуповноважений СКП Каховського ВП ГУНП лейтенант поліції ОСОБА_1 не з`ясували всі обставини вчинення кримінального правопорушення, не установили свідків, не залучили до проведення огляду місця події інспектора-криміналіста, не вилучили речі, які значення для кримінального провадження (у тому числі реєстратор системи зовнішнього відеонагляду на будинку), не проінформували уповноваженого працівника чергової служби про залучення додаткових сил і засобів, не провели подворовий обхід, підозрювану у вчиненні кримінального праворушення особу до підрозділу поліції не доставили, під час проведення службового розслідування надали завідомо неправдиві пояснення, чим перешкоджали проведенню службового розслідування.

Наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 13.01.2020 р. №29 «Про застосування дисциплінарного стягнення» визначено за грубе порушення службової дисципліни, вимог с.1 ст.8, пп.1,2 ч.1 ст.18, ст.64 ЗУ «Про Національну поліцію», пп.1,2,3,,5,6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, ст.ст.38,42 ЗУ «Про запобігання корупції», абз.1,2,3,8 п.1, абз.2 п.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пп.6,9 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявлені та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575, що виразилось у непроведенні поквартирного та подворового обходу, невстановлені та неопитуванні можливих свідків, очевидців кримінального злочину, що в свою чергу, негативно відобразилося на кінцевому результаті роботи, наданні завідомо неправдивих пояснень, чим перешкоджав проведенню службового розслідування, що суперечить покладеним на поліцейського обов`язкам, підриває довіру до нього, як носія влади, призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює виконання ним своїх обов`язків, оперуповноваженого СКП Каховського ВП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби.

Наказом ГУНП в Херсонській області від 13.01.2020 р. №7 о/с звільнено з посади лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектора кримінальної поліції ГУНП зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію».

Не погодившись із зазначеним наказом, позивач звернувся до суду.

Судом встановлено, що спір стосується правомірності припинення служби позивачем у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580).

Частиною першою статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію", служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту визначає поняття «службова дисципліна» як дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною другою цієї ж статті службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Поліцейський перебуває під захистом держави. Права поліцейського та порядок їх реалізації з урахуванням особливостей служби в поліції визначаються Конституцією та законами України.

Обмеження прав поліцейського не допускається, крім випадків, визначених законом. (ч.ч.4,5 ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до положень ст. 12 Дисциплінарного Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно норм ст.13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений ст. 14 Дисциплінарного статуту. Згідно з положеннями вказаної статті, діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського є службовим розслідуванням

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

З викладеного слід зробити висновок, що за кожний дисциплінарний проступок до поліцейського застосовується заходи дисциплінарного впливу. Зазначене є необхідною умовою підтримання службової дисципліни та передбаченим законом превентивним заходом, направленим на запобігання вчиненню проступків в майбутньому.

Однак, застосування стягнення є результатом встановленої під час службового розслідування вини співробітника в вчиненні ним протиправної винної дії чи бездіяльності, з`ясування всіх обставин за яких був вчинений проступок.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає.

Згідно п. 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок №893), службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Необхідно зазначити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади є заходом дисциплінарного впливу, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі.

Окрім того, необхідно відмітити, що вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи Присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що під час службового розслідування, проведеного відносно позивача, серед іншого встановлено, що позивач порушив вимоги с.1 ст.8, пп.1,2 ч.1 ст.18, ст.64 ЗУ «Про Національну поліцію», пп.1,2,3,,5,6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, ст.ст.38,42 ЗУ «Про запобігання корупції», абз.1,2,3,8 п.1, абз.2 п.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пп.6,9 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявлені та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575, що виразилось у непроведенні поквартирного та подворового обходу, невстановлені та неопитуванні можливих свідків, очевидців кримінального злочину, що в свою чергу, негативно відобразилося на кінцевому результаті роботи. Також, в ході проведення службового розслідування позивачем надані завідомо неправдиві пояснення, а саме приховав те, що при приїзді на місце події він бачив на мисливському карабіні, з якого здійснював стрільбу ОСОБА_4 , глушник та магазин, які були зняті зі зброї під час проведення СОГ огляду місця події сторонніми особами, а також приховав те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 інсценували факт стрільби ОСОБА_5. у ОСОБА_4. , здійснивши самостійно постріл з травматичного пістолета під час проведення СОГ огляду місця події.

На думку суду, така поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції. Крім того, вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

Аналогічного висновку дійшов й Верховний Суд в подібних правовідносинах, про що зазначено у постановах від 25.04.2019 р. по справах №816/604/17 та №816/1370/16, від 08.05.2019 по справі № 821/291/17, від 29.08.2019 по справі № 1140/2824/18.

З урахуванням наведених обставин, суд зазначає, що висновком службового розслідування відносно позивача підтверджено факти не проведення опитування інших свідків, не проведення поквартиного та подворового обходу, надання невправдивих пояснень під час проведення службової перевірки, що самі по собі свідчать про недотримання позивачем приписів п.п. 1, 2 ч.1ст.18 Закону №580-VIII в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, його наслідки, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади.

В свою чергу, суд не приймає до уваги посилання позивача на відсутність постанови про порушення кримінального провадження чи обвинувального вироку, які доводять скоєння вчинків, що дискредитують поліцейського, оскільки відсутність таких документів не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 13.01.2020 р. №7 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Беручи до уваги те, що позовна вимога в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектора кримінальної поліції Каховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області є похідною від позовної вимоги про визнання його звільнення протиправним, в її задоволенні також слід відмовити.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУГО-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Г.М. Морська

кат. 106030000