Справа № 240/680/20
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/680/20

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

30 січня 2020 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, викладену у листі №Я-2936 від 24 липня 2019 року, у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку розміру та виплати довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 4 грудня 2018 року на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області за №03-23/264/2018 від 26 грудня 2018 року та у здійсненні перерахунку розміру та виплати довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 1 січня 2019 року на підставі довідки Житомирського апеляційного суду №03-23/24/2019 від 14 січня 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, з розрахунку 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду Житомирської області, визначеної у довідці апеляційного суду Житомирської області від №03-23/264/2018 від 26 грудня 2018 року, починаючи з 4 грудня 2018 року, без обмеження граничним розміром довічного грошового утримання, з урахуванням раніше виплачених коштів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, з розрахунку 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду Житомирської області, визначеної у довідці апеляційного суду Житомирської області №03-23/24/2019 від 14 січня 2019 року, починаючи з 1 січня 2019 року, без обмеження граничним розміром довічного грошового утримання, з урахуванням раніше виплачених коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно не провів перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 4 грудня 2018 року відповідно до рішення Конституційного Суду України від 4 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі №1-7/2018(4062/15) положення частини 3 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визнано таким, що не відповідає Конституції України та підлягає застосуванню у його первинній редакції. На виконання вказаного рішення та на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з 1 січня 2019 року. Однак позивач вважає, що перерахунок має бути здійснений з дати виникнення такого права, тобто з 4 грудня 2018 року.

У зв`язку зі зміною з 1 січня 2019 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", та на підставі відповідної довідки Апеляційного суду Житомирської області відповідач здійснив з 1 лютого 2019 року перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання, однак позивач вважає, що має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання на цій підставі з 1 січня 2019 року, тобто з дати виникнення такого права.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

18 березня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.30-31), в якому відповідач проти задоволення позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області здійснено перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 січня 2019 року. Також у зв`язку з підвищенням з 1 січня 2019 року розміру прожиткового мінімуму та на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області перераховано призначене позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 1 лютого 2019 року. Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 (далі - Порядок №3-1), перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. З урахуванням зазначеного, перерахунки щомісячного довічного утримання позивачу були проведені на підставі поданих довідок з січня та лютого 2019 року.

20 березня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.35-36), в якій проти доводів відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву заперечує, позовні вимоги підтримав повністю та просить задовольнити.

23 березня 2020 року відповідачем надіслано на адресу суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення на адресу позивача відзиву на позовну заяву (а.с.40-42).

Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до пункту 3 Розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з положеннями частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з 10 червня 2002 року ОСОБА_1 працював на посадах судді Овруцького районного суду Житомирської області та Апеляційного суду Житомирської області.

Наказом голови Апеляційного суду Житомирської області від 9 червня 2017 року ОСОБА_1 звільнений у відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя №1316/0/15-17 від 30 травня 2017 року.

З 12 червня 2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у Житомирському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, де отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% від розміру суддівської винагороди судді апеляційного суду.

26 грудня 2018 року Апеляційним судом Житомирської області позивачу видано довідку №03-23/264/2018 встановленої форми (згідно додатку №2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року №3-1 (далі - Порядок), згідно якої збільшено розмір суддівської винагороди судді апеляційного суду з 4 грудня 2018 року (а.с.33).

28 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

В січні 2019 року в електронному кабінеті на веб-порталі Пенсійного фонду України з`явилося повідомлення про призначення щомісячного довічного грошового утримання на підставі поданої заяви (а.с.4-5).

14 січня 2019 року Житомирським апеляційним судом ОСОБА_1 видано довідку №03-23/24/2019 згідно якої збільшено розмір суддівської винагороди судді апеляційного суду з 1 січня 2019 року (а.с.32).

19 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, у зв`язку із збільшенням суддівської винагороди з січня 2019 року.

Наприкінці лютого 2019 року в електронному кабінеті на веб-порталі Пенсійного фонду України з`явилося повідомлення про призначення щомісячного довічного грошового утримання на підставі поданої заяви.

Однак у жодному з повідомлень не було зазначено про те, з якого часу позивачу проведено перерахунок за кожною із заяв.

15 червня 2019 року у наданих позивачу довідках про розмір нарахованого щомісячного довічного грошового утримання за 2018 та 2019 рік позивачем виявлено, що за довідкою від 26 грудня 2018 року перерахунок проведено з 1 січня 2019 року, а за довідкою від 14 січня 2019 року - з 1 лютого 2019 року.

На звернення позивача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 4 грудня 2018 року та з 1 січня 2019 року відповідач листом від 24 липня 2019 року №Я-2936 відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви з посиланням на пункт 4 розділу 11 Порядку (а.с.3).

Вважаючи відмову відповідача у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 4 грудня 2018 року та 1 січня 2019 року протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VІІІ (в редакції від 2 червня 2016 року), який набрав чинності 30 вересня 2016 року (далі - Закон №1402-VІІІ), визначено, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VІІІ встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст.529; 2015 р., №№18-20, ст.132, із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону №1402-VІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України №11-р/2018 від 4 грудня 2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 3 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року -12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Абзацом другим пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774-VІІІ установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762,00 грн.

Отже, відповідно до вищезазначеного рішення Конституційного суду України зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, мала місце саме 4 грудня 2018 року та саме з цієї дати у суддів у відставці виникає право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до норм статті 142 Закону №1402-VІІІ.

Крім того, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921,00 грн, отже саме з цієї дати у суддів у відставці виникає право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до норм статті 142 Закону №1402-VІІІ.

При цьому, суд вважає помилковим трактування відповідачем пункту 4 Розділу ІІ Порядку подання документів №3-1, та, як наслідок, визначення періоду, за який підлягає перерахунку раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання, з огляду на таке.

Відповідно до цього пункту передбачено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Тобто, положення вказаного нормативного акту визначають період, в якому має бути здійснено відповідний перерахунок, що помилково ототожнюється відповідачем з періодом, за який може бути здійснений такий перерахунок. Слід наголосити, що дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в даному випадку, не є тотожною даті, з якої позивач набув право на такий перерахунок.

Як зазначалось вище, позивач звертався до відповідача про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання саме з 4 грудня 2018 року та з 1 січня 2019 року відповідно.

З огляду на викладене, враховуючи, що Рішення Конституційного Суду України №11-р/2018, яке набрало чинності 4 грудня 2018 року суд вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо непроведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 4 грудня 2018 року вчинені з порушенням частини 2 статті 19 Конституції України та не відповідають вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921,00 грн, що також є підставою для проведення раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з 1 січня 2019 року.

Відповідач, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку довічного утримання судді у відзиві на позовну заяву посилається на пункт 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1, згідно з положеннями якого, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою (тобто з 1 січня 2019 року, а не з 4 грудня 2018 року та з 1 лютого 2019 року, а не з 1 січня 2019 року).

Крім того, на думку відповідача, в даному випадку, до спірних правовідносин слід застосувати норми частини 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Судом вказані доводи не приймаються, з огляду на наступне.

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. (абзац 22 статті 1 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Стаття 142 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" передбачає право судді отримувати пенсію або щомісячне довічне грошове утримання, яке призначається довічно, та, за умов передбачених законом, виплачується замість пенсії.

Конституційний Суд України виходить з того, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу (абзац 2 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016 за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п`ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).

Аналіз наведених норм та позиції Конституційного Суду України дає підстави для висновку про те, що це пенсія та щомісячне довічне грошове утримання судді це різні виплати, які мають певні особливості та врегульовуються по різному.

Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовується порядок та умови виплати пенсій.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI та Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 врегульовує виплату щомісячного довічного грошового утримання судді.

Частина 4 статті 142 Закону №1402-VIII, яка передбачає здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди діючого судді, не містить відповідні часові обмеження здійснення виплати за наслідками перерахунку, які у даному випадку фактично позбавляють особу на реалізацію права отримання належного розміру грошового утримання за один місяць та пов`язує право на перерахунок щомісячного довічного утримання саме зі зміною розміру складових суддівської винагороди.

Суд зазначає, що перерахунок, який просить здійснити позивач за грудень 2018 року, обумовлений відновленням раніше порушених прав громадян з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення №11-р/2018, а саме 4 грудня 2018 року. Разом із тим, перерахунок, який просить здійснити позивач за січень 2019 року, обумовлений підвищенням суддівської винагороди через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік», а дію вказаного Закону поширено на весь 2019 рік, в тому числі і на січень 2019 року, що вказує на виникнення права позивача на перерахунок довічного грошового утримання згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» саме з 1 січня 2019 року, а не з місяця, наступного за місяцем, у якому відбуваються зміни.

Юридична сила закону як основного джерела права, а також його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади, яким у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 85 Конституції України є Верховна Рада України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року №17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) зазначено, що Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади, а відтак це означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту.

Вирішуючи спірні правовідносини щодо визначення часу, з якого зобов`язаний орган Пенсійного фонду здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, суд виходить з приписів частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні їм суперечити, а відтак, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону необхідно застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Аналогічний висновок щодо застосування закону як акта, який має вищу юридичну силу, ніж підзаконний нормативно-правовий акт, викладений у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №281/459/17, від 24 жовтня 2019 року у справі №761/14626/17 та у справі №295/7219/16-а.

Окрім того, суд зауважує, що пункт 4 розділу ІІ Порядку у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 червня 2019 року №6-14 викладений в новій редакції, згідно з якою перерахунок щомісячного довічного утримання судді проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі №200/3958/19-а.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє суду дійти висновку, що відповідачем протиправно здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 не з дати набуття такого права, а з наступного місяця, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне, зобов`язати відповідача здійснити такий перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 4 грудня 2018 року на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області від 26 грудня 2018 року №03-23/264/2018 та з 1 січня 2019 року на підставі довідки Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2019 року №03-23/24/2019 без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат.

Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірність здійсненого перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 не з дати набуття такого права, а з наступного місяця, а тому позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а саме у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, викладену у листі №Я-2936 від 24 липня 2019 року, у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку розміру та виплати довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 4 грудня 2018 року на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області за №03-23/264/2018 від 26 грудня 2018 року та у здійсненні перерахунку розміру та виплати довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 1 січня 2019 року на підставі довідки Житомирського апеляційного суду №03-23/24/2019 від 14 січня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, з розрахунку 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду Житомирської області, визначеної у довідці апеляційного суду Житомирської області від №03-23/264/2018 від 26 грудня 2018 року, починаючи з 4 грудня 2018 року, без обмеження граничним розміром довічного грошового утримання, з урахуванням раніше виплачених коштів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, з розрахунку 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду Житомирської області, визначеної у довідці апеляційного суду Житомирської області №03-23/24/2019 від 14 січня 2019 року, починаючи з 1 січня 2019 року, без обмеження граничним розміром довічного грошового утримання, з урахуванням раніше виплачених коштів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 840,80 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби строк оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Д.М. Гурін