Справа № 640/6208/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року м. Київ № 640/6208/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за товариства з обмеженою відповідальністю «Дабл-Ю-НЕТ ЮКРЕЙН»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дабл-Ю-НЕТ ЮКРЕЙН» (надалі - Позивач/ТОВ «Дабл-Ю-НЕТ ЮКРЕЙН»/Товариство) подало до Окружного адміністративного суду м. Києва позовну заяву, в якій викладені вимоги про визнання протиправними та скасування прийнятих Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - Відповідач/ГУ ДФС у м. Києві) податкового повідомлення-рішення від 22.11.2019 р. №030004411, за платежем 14010100 про порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного підпунктом 57.1 статті 57, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України та на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку сплати грошового зобов`язання 145 241,80 грн і зобов`язання сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 14 524,18грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно застосовано до позивача штраф у розмірі 14 524,18 грн про порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та за затримку сплати грошового зобов`язання, оскільки узгоджені суми зобов`язання товариством сплачено згідно платіжних документ, копії яких додано до матеріалів справи, крім того, на спеціальному (казначейському) рахунку позивача містилась сума, яка значно перевищувала суму боргу, а тому відповідач мав можливість списати в рахунок державного бюджету вказану суму.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив про обґрунтованість винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення за результатами проведеної камеральної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Дабл - Ю Нет Юкрейн».

Разом з тим, до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання Відповідача про заміну сторони її правонаступником, згідно зі статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі - КАС України), а саме Головне управління ДФС у місті Києві на Головне управління ДПС у місті Києві.

Судом з`ясовано, що постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1. Згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537, утворено, зокрема, Головне управління ДПС у місті Києві.

Відповідно до додатку 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537, Головне управління ДФС у місті Києві реорганізується шляхом приєднання до Головного управління ДПС у місті Києві.

При цьому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р «Питання Державної податкової служби» Державній податковій службі передано функції з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС.

Таким чином, на цей час Головне управління ДФС у місті Києві припинило виконувати функцій у сфері адміністрування податків і зборів, виконувати функції контролюючого органу.

Між тим, новостворене Головне управління ДПС у місті Києві почало виконувати свої функції як контролюючий орган у відповідній сфері як правонаступник.

Згідно статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відтак, беручи до уваги те, що постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 утворено, зокрема, Головне управління ДПС у місті Києві, якому, у тому числі, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р передано функції з реалізації державної податкової політики, суд прийшов до висновку про заміну відповідача у справі № 640/6208/20 з Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ). Таким чином клопотання відповідача про заміну сторони було задоволено судом

Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ТОВ «Дабл - Ю Нет Юкрейн», за результатами якої складено акт №7853/26-15-04-11-13 від 06 листопада 2019 року, яким встановлено порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість, передбачених пунктами 57.1 та 57.3 статті 57 Податкового кодексу України з урахуванням статті 102 Податкового кодексу України, а саме:

- по декларації з податку на додану вартість № від 18.04.2019 року суму боргу в розмірі 905,20грніз граничним терміном сплати 30.04.2019 року фактично сплачено 22.05.2019 року, тобто із затримкою на 22 дні;

- по декларації з податку на додану вартість № від 20.08.2019 року суму боргу 2918,70грн, із граничним терміном сплати 30.08.2019 року фактично сплачено 05.09.2019 року, тобто із затримкою на 6 днів;

- по декларації з податку на додану вартість № від 17.09.2019 року суму боргу 68,50грн, із граничним терміном сплати 30.09.2019 року фактично сплачено 09.10.2019 року, тобто із затримкою на 9 днів;

- по декларації з податку на додану вартість № від 18.01.2019 року суму боргу 44646,00грн, із граничним терміном сплати 30.01.2019 року фактично сплачено 31.01.2019 року, тобто із затримкою на 1 день;

- по декларації з податку на додану вартість № від 18.01.2019 року суму боргу 2163,00грн, із граничним терміном сплати 30.01.2019 року фактично сплачено 01.02.2019 року, тобто із затримкою на 2 дні;

- по декларації з податку на додану вартість № 902615604 від 19.02.2019 року суму боргу 111,90грн, із граничним терміном сплати 01.03.2019 року фактично сплачено 03.03.2019 року, тобто із затримкою на 5 днів;

- по декларації з податку на додану вартість № 902615604 від 19.02.2019 року суму боргу 1821,60грн, із граничним терміном сплати 01.03.2019 року фактично сплачено 11.03.2019 року, тобто із затримкою на 10 днів;

- по декларації з податку на додану вартість № від 19.03.2019 року суму боргу 1858,60грн, із граничним терміном сплати 30.03.2019 року фактично сплачено 04.04.2019 року, тобто із затримкою на 5 днів;

- по декларації з податку на додану вартість № від 18.04.2019 року суму боргу 21000,00грн, із граничним терміном сплати 30.04.2019 року фактично сплачено 02.05.2019 року, тобто із затримкою на 2 дні;

- по декларації з податку на додану вартість № від 18.04.2019 року суму боргу 10992,70грн, із граничним терміном сплати 30.04.2019 року фактично сплачено 06.05.2019 року, тобто із затримкою на 6 днів;

- по декларації з податку на додану вартість № від 17.05.2019 року суму боргу 17210,20грн, із граничним терміном сплати 30.05.2019 року фактично сплачено 03.06.2019 року, тобто із затримкою на 4 дні;

- по декларації з податку на додану вартість № від 19.06.2019 року суму боргу 10351,20грн, із граничним терміном сплати 30.06.2019 року фактично сплачено 02.07.2019 року, тобто із затримкою на 2 дні;

- по декларації з податку на додану вартість № від 19.07.2019 року суму боргу 10290,20грн, із граничним терміном сплати 30.07.2019 року фактично сплачено 07.08.2019 року, тобто із затримкою на 8 днів;

- по декларації з податку на додану вартість № від 19.08.2019 року суму боргу 10334,20грн, із граничним терміном сплати 30.08.2019 року фактично сплачено 02.09.2019 року, тобто із затримкою на 3 дні;

- по декларації з податку на додану вартість № від 16.09.2019 року суму боргу 7262,20грн, із граничним терміном сплати 30.09.2019 року фактично сплачено 08.10.2019 року, тобто із затримкою на 8 днів;

- по податковому повідомленню-рішенню №3619206 від 15.01.2019 року суму боргу 2636,40грн, із граничним терміном сплати 23.04.2019 року фактично сплачено 24.04.2019 року, тобто із затримкою на 1 день;

- по податковому повідомленню-рішенню №3619206 від 15.01.2019 року суму боргу 267,00грн, із граничним терміном сплати 23.04.2019 року фактично сплачено 24.04.2019 року, тобто із затримкою на 1 день;

- по податковому повідомленню-рішенню №351101206 від 25.04.2019 року суму боргу 152,30грн, із граничним терміном сплати 17.05.2019 року фактично сплачено 22.05.2019 року, тобто із затримкою на 5 днів;

- по податковому повідомленню-рішенню №351101206 від 25.04.2019 року суму боргу 251,90грн, із граничним терміном сплати 17.05.2019 року фактично сплачено 22.05.2019 року, тобто із затримкою на 5 днів.

На підставі акту перевірки відповідачем 22.11.2019 року винесено податкове повідомлення-рішення №030004411, яким за затримку на 22 10 9 8 8 6 6 5 5 5 5 4 3 2 2 2 1 1 1 календарних днів сплати грошового зобов`язання в розмірі 145 241,80 грн зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 14 524,18 грн за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (Т.1, арк. 10).

Вважаючи податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 22.11.2019 року №030004411 щодо нарахування позивачу штрафу у сумі 14 524,18 грн протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом норм ст. 36 цього Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Поряд з цим, нормами п. 54.3 ст. 54 ПК України визначені випадки, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 56.1, 56.17 і 56.18 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

У випадку ж звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. При цьому, таке право на оскарження рішення контролюючого органу у судовому порядку платник може реалізувати у межах строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

За змістом пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України у редакції, чинній з 1 січня 2017 року, "податковий борг" - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до норм п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4 1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

В силу припису абз. 1 п. 87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Також, п. 131.2 ст. 131 ПК України визначено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (абз. 2 п. 87.9 ст. 87 ПК України).

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що дії органу ДФС та платника податків в частині сплати податкового боргу та спрямування сплачених коштів чітко регламентовані.

Так, наведені норми ПК України встановлюють обов`язок контролюючого органу здійснювати зарахування коштів, що їх добровільно сплачує платник податків, в першу чергу в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків (аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №821/1750/17, від 13.02.2018 у справі №808/2290/17).

У випадку ж несплати платником в добровільному порядку самостійно узгодженої суми податкового зобов`язання та/або погашення податкового боргу контролюючий орган може вжити заходів з метою погашення податкового боргу з ПДВ за рахунок коштів у Системі електронного адміністрування (далі - СЕА) цього податку з ПДВ в порядку та у межах, визначених п. 87.9 ст. 87 та п. 95.3 ст. 95 ПК України.

У силу приписів п. 20.1.19 ст. 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПК України).

Зокрема, згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 Податкового кодексу України у залежності від терміну затримки. При цьому, санкція норми ст. 126 Податкового кодексу України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення.

Як вбачається із змісту заявленого позову, Позивачем вказується, що суми заборгованості Товариством сплачувались своєчасно, зокрема:

- по декларації з податку на додану вартість № від 18.04.2019 року, сплату суми боргу здійснено згідно платіжних доручень №4151 від 22.05.2019 року №3721 від 02.05.2019;

- по декларації з податку на додану вартість № від 17.09.2019 року, сплату суми боргу здійснено згідно платіжного доручення №4151 від 22.05.2019 року4113362 від 09.10.2019року;

- по декларації з податку на додану вартість № від 20.08.2019 року, сплату суми боргу здійснено згідно платіжного доручення №239 від 07.11.2019 року;

- по декларації з податку на додану вартість № 902615604 від 19.02.2019 року, сплату суми боргу здійснено згідно платіжного доручення №2600 від 06.03.2019 року;

- по декларації з податку на додану вартість № від 19.06.2019 року, сплату суми боргу здійснено згідно платіжного доручення №4299 від 03.06.2019 року;

- по декларації з податку на додану вартість № від 18.01.2019 року, сплату суми боргу здійснено згідно платіжного доручення №2464 від 26.02.2019 року;

- по податковому повідомленню-рішенню №3619206 від 15.01.2019 року, сплату суми боргу здійснено згідно платіжного доручення №2464 від 26.02.2019 року.

При цьому решту суму боргу, в сумі 9 099,15 грн, здійснено згідно платіжних доручень № 7623 та № 7625 від 04.12.2019 року

Копії вказаних платіжних доручень додано позивачем до позову (т.1 а.с. 14-20).

Натомість, з аналізу наданих доказів вбачається, що сплату узгодженого зобов`язання з податку на додану вартість позивачем здійснювалось несвоєчасно, що також підтверджується даними інтегрованої картки платника податку на додану вартість наданої податковим органом до відзиву на позов.

Так, із змісту інтегрованої картки платника податку на додану вартість ТОВ «Дабл - Ю Нет Юкрейн» за 2019 рік вбачається:

- відповідно до декларації з податку на додану вартість № від 18.01.2019 року Товариством самостійно визначено суму зобов`язання в розмірі 400890,00грн, граничний термін сплати якого 30.01.2019 року. На час виникнення зобов`язання у Товариства обліковувалась переплата в розмірі 354 081,01грн, що виникла в наслідок зарахування коштів з системи електронного адміністрування, у зв`язку із чим виникла недоїмка в розмірі 46808,99грн.

Вказану суму боргу Товариством сплачено 31.01.2019 року в сумі 44646,00грн та 01.02.2019 року в розмірі 2163,00грн, тобто із затримкою на 1 та 2 дні.

Несвоєчасну сплату вказаного зобов`язання також підтверджено посиланням Позивача на погашення такого боргу згідно із платіжним дорученням №2464 від 26.02.2019 року;

- відповідно до декларації з податку на додану вартість № від 19.02.2019 року Товариством самостійно визначено суму зобов`язання в розмірі 488406,00грн, граничний термін сплати якого 01.03.2019 року. На час виникнення зобов`язання у Товариства обліковувалась переплата в розмірі 486472,52грн, що виникла в наслідок зарахування коштів з системи електронного адміністрування, у зв`язку із чим виникла недоїмка в розмірі 1933,48грн.

Вказану суму боргу Товариством сплачено 06.03.2019 року в сумі 111,90грн та 11.03.2019 року в розмірі 1821,60грн, тобто із затримкою на 5 та 10дні.

Несвоєчасну сплату вказаного зобов`язання також підтверджено посиланням Позивача на погашення такого боргу згідно із платіжним дорученням №2600 від 06.03.2019 року;

- відповідно до декларації з податку на додану вартість № від 19.03.2019 року Товариством самостійно визначено суму зобов`язання в розмірі 424037,00грн, граничний термін сплати якого 30.03.2019 року. На час виникнення зобов`язання у Товариства обліковувалась переплата в розмірі 422178,44грн, що виникла в наслідок зарахування коштів з системи електронного адміністрування, у зв`язку із чим виникла недоїмка в розмірі 1858,56грн.

Вказану суму боргу Товариством сплачено 04.04.2019 року шляхом зарахування коштів з СЕА, тобто із затримкою на 5днів;

- відповідно до декларації з податку на додану вартість № від 18.04.2019 року Товариством самостійно визначено суму зобов`язання в розмірі 456952,00грн, граничний термін сплати якого 30.04.2019 року. На час виникнення зобов`язання у Товариства обліковувалась переплата в розмірі 424054,16грн, що виникла в наслідок зарахування коштів з системи електронного адміністрування, у зв`язку із чим виникла недоїмка в розмірі 32897,84грн.

Вказану суму боргу Товариством сплачено 02.05.2019 року в розмірі 21000,00грн, 06.05.2019 року в розмірі 10992,70грн та 22.05.2019 року в розмірі 905,20грн, шляхом зарахування коштів з СЕА, а також згідно платіжних доручень №4151 від 22.05.2019 року №3721 від 02.05.2019, тобто із затримкою на 2, 6 та 22 дні;

- по податковим повідомленням-рішенням №3619206 від 15.01.2019 року та №351101206 від 25.04.2019 року, із граничним терміном сплати 23.04.2019 року фактично сплачено 24.04.2019 року згідно платіжним дорученням № 124758666, тобто із затримкою на 1 та 5 днів;

- відповідно до декларації з податку на додану вартість № від 17.05.2019 року Товариством самостійно визначено суму зобов`язання в розмірі 427257,00грн, граничний термін сплати якого 30.05.2019 року. На час виникнення зобов`язання у Товариства обліковувалась переплата в розмірі 410046,78грн, що виникла в наслідок зарахування коштів з системи електронного адміністрування, у зв`язку із чим виникла недоїмка в розмірі 17210,20грн.

Вказану суму боргу Товариством сплачено 03.06.2019 року, шляхом зарахування коштів з СЕА, тобто із затримкою на 4 дні;

- відповідно до декларації з податку на додану вартість № від 19.06.2019 року Товариством самостійно визначено суму зобов`язання в розмірі 459491,00грн, граничний термін сплати якого 30.06.2019 року. На час виникнення зобов`язання у Товариства обліковувалась переплата в розмірі 449139,78грн, що виникла в наслідок зарахування коштів з системи електронного адміністрування, у зв`язку із чим виникла недоїмка в розмірі 10351,20грн.

Вказану суму боргу Товариством сплачено 02.07.2019 року, шляхом зарахування коштів з СЕА, тобто із затримкою на 2 дні;

- відповідно до декларації з податку на додану вартість № від 19.07.2019 року Товариством самостійно визначено суму зобов`язання в розмірі 406939,00грн, граничний термін сплати якого 30.07.2019 року. На час виникнення зобов`язання у Товариства обліковувалась переплата в розмірі 396648,78грн, що виникла в наслідок зарахування коштів з системи електронного адміністрування, у зв`язку із чим виникла недоїмка в розмірі 10290,20грн.

Вказану суму боргу Товариством сплачено 07.08.2019 року, шляхом зарахування коштів з СЕА, тобто із затримкою на 8 днів;

- відповідно до декларації з податку на додану вартість № від 19.08.2019 року Товариством самостійно визначено суму зобов`язання в розмірі 390344,00грн, граничний термін сплати якого 30.08.2019 року. На час виникнення зобов`язання у Товариства обліковувалась переплата в розмірі 380009,78грн, що виникла в наслідок зарахування коштів з системи електронного адміністрування, у зв`язку із чим виникла недоїмка в розмірі 10334,20грн.

Вказану суму боргу Товариством сплачено 02.09.2019 року, шляхом зарахування коштів з СЕА, тобто із затримкою на 3 дні;

- відповідно до декларації з податку на додану вартість № від 16.09.2019 року Товариством самостійно визначено суму зобов`язання в розмірі 351928,00грн, граничний термін сплати якого 30.09.2019 року. На час виникнення зобов`язання у Товариства обліковувалась переплата в розмірі 344665,78грн, що виникла в наслідок зарахування коштів з системи електронного адміністрування, у зв`язку із чим виникла недоїмка в розмірі 7262,22грн.

Вказану суму боргу Товариством сплачено 08.10.2019 року, шляхом зарахування коштів з СЕА, тобто із затримкою на 8 днів.

З аналізу викладеного вбачається, що погашення узгоджених зобов`язань здійснювалось саме шляхом зарахування коштів з СЕА, однак недоїмка виникала в силу надходження коштів у сумі меншій ніж визначалось Товариством у зобов`язаннях.

Доказів, що на час виникнення сум зобов`язань з податку на додану вартість коштів в СЕА було достатньо для повного погашення суми зобов`язання Позивачем суду не надано.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до переконання про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, відтак спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Дабл-Ю-НЕТ ЮКРЕЙН» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова