Справа № 580/4107/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4107/19 Суддя першої інстанції: О.А. Рідзель
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі Відповідач, Міноборони України), третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі Третя особа, Черкаський ОВК), про:

- визнання протиправним та скасування рішення Міноборони України (п. 37 протоколу №167 від 30.11.2019 року) про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- зобов`язання Міноборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вперше ІІІ група інвалідності встановлена Позивачу з 27.02.2012 року, тобто у період, коли законодавством не передбачалося можливості отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцем, призваним на спеціальні військові збори, у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати закінчення спеціальних військових зборів, то звернення із заявою про її призначення у 2019 році у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. Окремо суд звернув увагу на відмінність правового статусу військовослужбовців та військовослужбовців строкової служби і військовозобов`язаних.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом не було враховано, що громадяни з числа військовозобов`язаних, які проходять спеціальні збори, у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні з іншими військовослужбовцями. Наголошує, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, що не пов`язується з фактом звільнення зі служби, тобто 11.02.2019 року. Крім того, звертає увагу, що у випадку первинного встановлення інвалідності до 01.01.2014 року зміна її групи, що відбулася після січня 2014 року, не обмежує строком її виплату, що, на переконання Апелянта, підтверджується практикою Верховного Суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2020 року було відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу Черкаський ОВК просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що встановлення ОСОБА_1 інвалідності після спливу тримісячного строку з моменту закінчення спеціальних військових зборів свідчить про відсутність в останнього права на отримання одноразової грошової допомоги, дискреційні повноваження щодо призначення якої належать Міноборони України. Звертає увагу на відмінності правового статусу військовослужбовця та військовозобов`язаного, якого призвано на спеціальні військові збори. Окремо зауважує на правильності застосування судом першої інстанції практики Верховного Суду до спірних правовідносин.

Аналогічний за змістом відзив надійшов і від Міноборони України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, Позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР у період з 15.11.1976 року по 13.11.1978 року, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 (а.с. 23-24). Крім того, зі змісту даного військового квитка, а також довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 04.10.2000 року №51/1/12690 (а.с. 22) вбачається, що з 07.06.1986 року по 14.08.1986 року ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини №34102.

Зі змісту експертного висновку від 24.11.2011 року №17083 випливає, що захворювання ОСОБА_1 «Так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» (а.с. 21).

07.09.2012 року Позивачу видано Черкаською облдержадміністрацією посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2 (категорія 1; а.с. 13). Крім того, згідно тимчасової вкладки від 07.09.2012 року ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 13).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №082146 від 09.08.2012 року Позивачу встановлено безтерміново ІІІ групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 17).

Крім того, у подальшому, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №135325 від 14.08.2019 року, Позивачу встановлено безтерміново ІІ групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 15).

Матеріали справи також свідчать, що 15.03.2019 року Позивач отримав посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни серії НОМЕР_3 (а.с. 14).

Судом першої інстанції встановлено, що за наслідками розгляду поданих ОСОБА_1 заяви про призначення одноразової грошової допомоги і доданих до неї документів Міноборони України прийнято оформлене пунктом 37 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №167 від 30.11.2019 року рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав, що інвалідність Позивачу встановлено понад тримісячний термін (а.с. 20). Про вказані обставини Третьою особою було повідомлено Позивача листом від 19.12.2019 року №6/8/5/2333 (а.с. 19).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 1, 41 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. ст. 3, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 (далі Порядок №975), а також ряду правових позицій Верховного Суду, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Позивач не має права на призначення одноразової грошової допомоги з огляду на сплив тримісячного строку з моменту закінчення спеціальних військових зборів та відмінності правового статусу військовослужбовців та військовозобов`язаних, призваних на спеціальні збори.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Положеннями ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону у редакції, що діяла у 2019 році, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, прийнятою відповідно до п. 2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Згідно п. 3 Порядку №975 у редакції, яка була чинною на момент встановлення Позивачу інвалідності ІІ групи, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

За правилами ч. 1 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Отже, одноразова грошова допомога є гарантованою державою виплатою лише тим особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

За правилами п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Викладене свідчить, що законодавцем встановлено особливий порядок правового регулювання виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової військової служби, військовозобов`язаним або резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Указана норма є спеціальною та містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги таким особам, зокрема:

1) особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовцям строкової військової служби, військовозобов`язаним або резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;

2) визначений час настання інвалідності - при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;

3) відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві.

Такі ж самі за своїм змістом умови призначення одноразової грошової допомоги військовозобов`язаним були встановлені й станом на 27.07.2012 року ч. 4 ст. 6 Закону у редакції, яка була чинною станом на липень 2012 року, а також пп. 3 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499.

Крім того, аналогічні положення містяться й у Порядку № 975, який є чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до пп. 3 п. 6 вказаного Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві.

Цією ж нормою визначено розмір такої допомоги при дотриманні особливих критеріїв для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги.

Верховний Суд у постанові від 26.02.2019 року у справі № 806/1989/18 сформулював правовий висновок, згідно якого, п. 6 ч. 2 ст.16 Закону для військовослужбовців строкової військової служби, військовозобов`язаних або резервістів, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право цих осіб на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві.

У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції ст. 16 Закону після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаних або резервістів, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві не виникає.

Як було встановлено раніше, ОСОБА_1 у період з 15.11.1976 року по 13.11.1978 року проходив військову службу та у 1978 року звільнений у запас. У 1986 році як військовозобов`язаний був призваний на військові збори і в період з 07.06.1986 року по 14.08.1986 року приймав участь з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

При цьому, вперше інвалідність ІІІ групи, пов`язану з виконання обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Позивачу було встановлено лише у липні 2012 року.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що інвалідність, яка при дотриманні часових проміжків її встановлення дає право на отримання спірної одноразової грошової допомоги, Позивачу встановлена у понад тримісячний строк після закінчення військових зборів, у зв`язку з чим він не набув права на отримання зазначеної допомоги відповідно до вимог Закону та Порядку № 975.

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом й у постанові від 15.03.2019 року у справі № 823/2144/17.

Посилання Апелянта на те, що після того, як його було призвано на військові збори, він став військовослужбовцем, а тому присічний тримісячний строк до спірних правовідносин застосований бути не може, передбачений п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону до нього застосува, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» у статті 2 розрізняє види військової служби і встановлює категорії, на які поділяються громадяни України щодо військового обов`язку, зокрема, військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що Позивач був звільнений з військової служби у запас, то він є військовозобов`язаним, який був призваний на спеціальні (військові) збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відтак, первинне встановлення інвалідності ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 2012 році мало місце поза межами тримісячного строку закінчення спеціальних військових зборів, що свідчить про відсутність в останнього права на призначення одноразової грошової допомоги на підставі п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону.

Посилання Апелянта на неврахування судом першої інстанції практики Верховного Суду у справах №826/11299/18, №295/3091/17, №806/2180/18, №806/815/16 судовою колегією оцінюється критично, оскільки в указаних справах суд касаційної інстанції висловлював позицію щодо виплати одноразової грошової допомоги у випадку зміни групи інвалідності чи ступеня втрати працездатності у понад дворічний термін (ч. 4 ст. 16-3 Закону).

Не може бути застосована при вирішенні даного спору і правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 01.03.2016 року у справі №21-1887а15, оскільки у згаданій справі вирішувалося питання щодо можливості застосування пільги, передбаченої абзацом шостим пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при достроковому призначенні пенсії дружині померлого внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, військовозобов`язаного, призваного на спеціальні військові збори.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що в оскаржуваному рішення Міноборони України не наведено жодних з передбачених п. 19 Порядку №975 підстав для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, судовою колегією відхиляються з огляду на те, що вказаним пунктом Порядку №975 передбачені підстави відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги особам, які мають на це право.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк
Судді Л.В. Губська
О.В. Епель
Повний текст постанови складено «29» квітня 2020 року.