Справа № 761/38702/15-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2020 року

Київ

справа №761/38702/15-а

адміністративне провадження №К/9901/48182/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів - Жука А.В.,

Мартинюк Н.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02.11.2017 (головуючий суддя - В.О. Волошин)

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 (головуючий суддя - Є.О. Сорочко, судді - Г.В. Земляна, Н.М. Літвіна)

у справі № 761/38702/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

Управління охорони здоров`я Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації

про зобов`язання вчинити дії та відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. ОСОБА_1 з вернувся до суду з позовом до Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив:

- зобов`язати відповідача забезпечити позивача лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02;

- стягнути з відповідача на користь позивача в якості відшкодування шкоди заподіяної бездіяльністю в сумі 105 483, 66 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що він тривалий час страждає на рідкісне (орфанне) захворювання, однак в порушення статті 55-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» відповідачі відмовляються безоплатно забезпечити його ліками, у зв`язку з чим, він вимушений був здійснювати придбання ліків за власні кошти. Зазначає, що бездіяльність відповідачів є незаконною, у зв`язку з чим, він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

3. Судом до участі у справі, в якості співвідповідача за клопотання сторони позивача було залучено Управління охорони здоров`я Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації.

4. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02.11.2017 позов в частині вимог немайнового характеру - до 19 червня 2015; в частині вимог майнового характеру - 20 683,76 грн. - залишено без розгляду.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

5. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 02.11.2017 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо не забезпечення ОСОБА_1 лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02 починаючи з 19.06.2015. Зобов`язано Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити ОСОБА_1 лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02. В решті адміністративного позову відмовлено.

6. При прийнятті рішення суд першої інстанції прийшов до висновку, що бездіяльність Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо не забезпечення позивача лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02 починаючи з 19 червня 2015 року є протиправною.

7. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 скасовано постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02.11.2017 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 84 799 грн 90 коп. У скасованій частині ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 84 799 грн 90 коп. В іншій частині постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02.11.2017 залишено без змін.

8. Приймаючи рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується заподіяння позивачу шкоди (понесення збитків) на суму 84 799 грн 90 коп., а оскільки судом першої інстанції встановлений факт протиправної бездіяльності Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), судом апеляційної інстанції встановлений причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною бездіяльністю, тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку щодо наявності підстав для відшкодування позивачу шкоди.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

9. У касаційній скарзі відповідач 1, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

10. В обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач 1 вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо бездіяльності Департаменту, оскільки неможливо прийняти рішення щодо забезпечення особи лікарськими засобами, якщо особа не перебуває на обліку в закладах охорони здоров`я та не зверталась особисто після створення комісії до Департаменту щодо забезпечення відповідними лікарськими засобами. Зазначає, що судом апеляційної інстанції безпідставно стягнуто з Департаменту матеріальну шкоду.

Позиція інших учасників справи

11. У відзиві на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами касаційної скарги не погоджується, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Рух касаційної скарги

12. Ухвалою Верховного Суду від 14.05.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

13. Ухвалою Верховного Суду від 27.04.2020 прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Відповідно до статті 531 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) держава забезпечує заходи з профілактики рідкісних (орфанних) захворювань та організацію надання громадянам, які страждають на такі захворювання, відповідної медичної допомоги. З цією метою центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я:

визначає та затверджує перелік рідкісних (орфанних) захворювань та забезпечує офіційну публікацію цього переліку;

в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, забезпечує створення та ведення державного реєстру громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання;

визначає заходи, необхідні для забезпечення профілактики рідкісних (орфанних) захворювань, та встановлює порядок надання медичної допомоги громадянам, які страждають на ці захворювання.

Громадяни, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, безперебійно та безоплатно забезпечуються необхідними для лікування цих захворювань лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання відповідно до їх переліку та обсягів, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

15. Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 160 затверджено Порядок забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання (далі - Порядок № 160).

16. Цей Порядок визначає механізм безперебійного і безоплатного забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання, що закуповуються за рахунок коштів державного, місцевих бюджетів, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі гуманітарної допомоги (пункт 1 Порядку № 160).

17. Відповідно до пункту 2 Порядку № 160 громадяни, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, забезпечуються лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання (далі - лікарські засоби та харчові продукти) відповідно до медичних показань.

18. Згідно із пунктом 3 Порядку № 160 прийняття рішення щодо необхідності у забезпеченні, продовженні або припиненні забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та харчовими продуктами, що закуповуються за рахунок коштів:

державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі гуманітарної допомоги, здійснюється утвореною МОЗ комісією;

місцевих бюджетів а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі гуманітарної допомоги - комісіями, утвореними обласними та Київською міською держадміністраціями.

19. Пунктом 4 Порядку № 160 передбачено, що забезпечення, продовження або припинення забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та харчовими продуктами здійснюється на підставі відповідного рішення однієї із зазначених у пункті 3 цього Порядку комісії після інформування нею громадянина про таке рішення та отримання його письмової згоди, а для дітей до 14 років та осіб, які в установленому порядку визнані судом недієздатними, - згоди їх законних представників.

20. Забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та харчовими продуктами здійснюється закладами охорони здоров`я відповідного профілю за місцем проживання або лікування таких громадян (пункт 5 Порядку № 160).

21. Так предметом розгляду даної справи згідно позовних вимог є зобов`язання Департаменту забезпечити позивача, який страждає на рідкісне захворювання, лікарським засобом та стягнення з Департаменту на користь позивача в якості відшкодування шкоди заподіяної бездіяльністю.

22. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, визнав протиправною бездіяльність відповідача - Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо не забезпечення позивача лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02 починаючи з 19.06.2015 та зобов`язав відповідача забезпечити позивача лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02.

23. З матеріалів справи вбачається, що вказане рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в апеляційному порядку в частині відмови стягнути з відповідача 1 на користь позивача в якості відшкодування шкоди заподіяної бездіяльністю.

24. Рішення суду першої інстанції відповідачами в апеляційному порядку не оскаржувалося.

25. Відповідно до частини першої та третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

26. Відповідно в силу наведених норм суд апеляційної інстанції не перевіряв законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо протиправної бездіяльності відповідача 1.

27. Суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення шкоди.

28. За результатами розгляду апеляційної скарги позивача, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що умови наявності підстав для відшкодування позивачу шкоди дотримано, що є підставою для стягнення з відповідача 1 на користь позивача матеріальної шкоди.

29. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач 1 подав до суду касаційної інстанції касаційну скаргу.

30. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка була чинною до 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

31. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

32. Так, судом першої інстанції встановлено та визнано протиправною бездіяльність Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо незабезпечення позивача лікарським засобом.

33. Крім того, з матеріалів справи встановлено, що представник відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не заперечив законність рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

34. Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

35. Тобто протиправна бездіяльність відповідача, яка встановлена судом першої інстанції, стала причиною понесення позивачем витрат, які, за умови належних дій відповідача, позивач нести не мав, тому вимога позивача про відшкодування шкоди є похідною вимогою.

36. За змістом статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

37. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

38. Статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

39. З пункту 5 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 вбачається, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

40. Для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди.

41. Як зазначалося вище, судом першої інстанції встановлено, а сторонами не заперечено, факт протиправної бездіяльності Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), щодо не забезпечення позивача лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02 починаючи з 19.06.2015.

42. Судом апеляційної інстанції встановлено, що внаслідок такої протиправної бездіяльності, позивач був вимушений за власний рахунок забезпечувати себе зазначеним лікарським засобом. Матеріалами справи підтверджується понесення позивачем у спірний період витрат на придбання лікарського засобу «Сандостатин ЛАР» на суму 84 799 грн 90 коп. Судом апеляційної інстанції встановлено причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною бездіяльністю.

43. Оскільки судом першої інстанції встановлено факт протиправної бездіяльності відповідача 1, яка не заперечувалась останнім при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції, встановивши причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною бездіяльністю, правомірно задовольнив похідні вимоги позивача щодо відшкодування шкоди заподіяної такою бездіяльністю.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

44. За змістом пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

45. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка була чинною до 08.02.2020) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Висновки щодо розподілу судових витрат

46. Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

47. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 327, 341, 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.

2. Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 у справі № 761/38702/15-а залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк,

Судді Верховного Суду