Справа № 140/3330/19
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3330/19 пров. № А/857/2391/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року (ухвалене головуючим суддею Сорока Ю.Ю. у м. Луцьку) у справі № 140/3330/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № 131786-13 від 29.06.2016 та вимоги про сплату боргу від 02.02.2017 № 2245-17.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що податкове повідомлення-рішення № 131786-13 від 29.06.2016, яким нараховано зобов`язання з транспортного податку за 2016 рік та вимогу про сплату боргу від 02.02.2017 № 2245-17 незаконними, оскільки середньоринкова вартість її автомобіля в 2016 році становила 399875, 20 грн, тобто належний їй транспортний засіб не являвся об`єктом оподаткування, в розумінні ст. 267 Податкового кодексу України (далі ПК України), а тому просить визнати протиправними та скасувати вищевказані податкове повідомлення-рішення та вимогу про сплату боргу, а також зобов`язати уповноважену особу ГУ ДФС у Волинській області внести зміни до ІКП ОСОБА_1 шляхом виключення суми податкової вимоги про сплату заборгованості щодо сплати транспортного податку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № 131786-13 від 29.06.2016 та вимогу про сплату боргу від 02.02.2017 №2245-17. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль належний позивачці не є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України, а відтак сума транспортного податку визначена позивачу податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2016 №131786-13 неправомірно.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення стало повідомлення Луцького МРЕВ, що позивач має у власності Toyota Highlander 2011 року випуску, об`єм двигуна 3456 см. куб. тип пального бензин, зареєстрована в 2014 на позивача.

Позивач скористалася своїм правом та подала відзив в котрому покликається на те, що апелянт не надав будь яких доказів, які доводять законність оскаржуваного податкового повідомлення рішення. У зв`язку з цим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач є власником транспортного засобу марки TOYOTA HIGHLANDER, рік випуску 2011, з об`ємом двигуна 3456 куб.см., дата реєстрації 27.12.2014, номерний знак та серія транспортного засобу НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . (а.с. 15-16)

29.06.2016 ГУ ДФС у Волинській області сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення №131786-13, яким визначено суму грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25 000, 00 грн.(а.с.23)

Крім цього, 02.02.2017 відповідачем винесено податкову вимогу про сплату боргу № 2245-17 в розмірі 26287, 12 грн. (а.с.26)

Позивач вважаючи такі рішення відповідача протиправними звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Так відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Підпункт 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно пп. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України.).

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378, 00 гривень.

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 (далі - Методика).

Відповідно до п. 1, 2 Методики, методика встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Згідно п. 13, 14 Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

В свою чергу порядок визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 (далі - Порядок).

Пунктом 3 Порядку встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою:Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн- ціна нового транспортного засобу в Україні; Г- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Згідно п. 4 Порядку джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства.

Беручи до уваги наведене вище колегія суддів зазначає, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Мінекономрозвитку розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі наданої інформації Мінекономрозвитку про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році (автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року).

Середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за формулою, яка зокрема передбачає коефіцієнти коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації та залежно від пробігу.

Відтак, як зазначив суд першої інстанції, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом використовується інформація про автомобілі, яка отримана від Мінекономрозвитку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду.

Отже, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача.

Разом з цим як свідчать матеріали справи та доводи наведені в апеляційній скарзі, відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення рішення керувався виключно повідомленням Луцького МРЕВ, що суперечить наведеному вище.

Більше того, як зазначив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивачем надано лист Мінекономрозвитку №3805-05/48475-07 від 20.11.2019 щодо розрахунку середньоринкової вартості автомобіля марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, рік випуску НОМЕР_4 , з об`ємом двигуна 3456 см.куб, з якого вбачається, що відповідно до Інформації середньоринкова вартість легкового автомобіля марки TOYOTA, модель HIGHLANDER з об`ємом двигуна 3456 см.куб., бензин, автоматичною коробкою переключення передач до 1 року експлуатації становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня податкового (звітного) року. (а.с. 35-36) Однак слід зазначити, що належний позивачу транспортний засіб станом на 01.01.2016 був в експлуатації вже близько 5 років.

Крім цього, позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок Мінекономрозвитку вартості автомобіля марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, рік випуску НОМЕР_4 , з об`ємом двигуна 3456 см.куб. згідно якого, середньоринкова вартість вищевказаного транспортного засобу для цілей оподаткування транспортним податком становить 399875, 20 грн.

З огляду на наведене вище колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення судом першої інстанції було враховано, що транспортний засіб котрий належить позивачу не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, оскільки згідно наявного в матеріалах справи розрахунку середньоринкової вартості належного позивачу легкового автомобіля, сформованого на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, його вартість становить 399875, 20 грн, що не перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня 2016 року, а саме 1033500, 00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим контролюючим органом всупереч вимог ст. 78 КАС України не було спростовано доводів позивача та не було надано жодних доказів, які б свідчили, що вартість автомобіля позивача перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що позивач у 2016 році не є платником транспортного податку за належний йому автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER, рік випуску 2011.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі № 140/3330/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено