Справа № 522/21478/19
Суддя: Свячена Ю. Б.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/134/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону, 1 роти УПП в Одеській області лейтенанта Ендеберя Євгена Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до інспектора 2 батальйону, 1 роти УПП в Одеській області лейтенанта Ендеберя Євгена Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закриття провадження у справі, в якому просив визнати дії інспектора 2 батальйону, 1 роти УПП в Одеській області лейтенанта Ендеберя Євгена Анатолійовича протиправними та такими, що порушують службову дисципліну у розумінні Дисциплінарного статуту національної поліції України, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АЕК № 1848957 інспектора 2 батальйону, 1 роти УПП в Одеській області лейтенанта Ендеберя Євгена Анатолійовича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 грудня 2019 року інспектором 2 батальйону, 1 роти УПП в Одеській області лейтенантом Ендеберя Євгеном Анатолійовичем винесено постанову серії АЕК № 1848957 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota VVTI - 190», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Одесі по вул. Святослава Ріхтера 2/1, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.г ПДР.

Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що жодних доказів скоєння ним правопорушення, посадова особа поліції не надала. У постанові про адміністративне правопорушення співробітник поліції не послався на конкретні докази скоєння адміністративного правопорушення, не вказані відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Також, інспектор патрульної поліції здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення з позбавленням позивача гарантованих правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: без повідомлення позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд адміністративної справи, про час і місце розгляду справи, без його присутності, без дослідження та ознайомлення з доказами вчинення правопорушення, без зазначення доказів - відеозаписів порушення ПДР та відомостей щодо технічного засобу, без надання можливості надати письмові пояснення. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що постанова винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України, є протиправною, тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 11 лютого 2020 року.

У судове засідання 11 лютого 2020 року з`явився позивач та представник відповідача УПП в Одеській області, справа слуханням відкладена на 01 квітня 2020 року задля ознайомлення представником відповідача з уточненнями до позовних вимог та надання відзиву на позовну заяву.

Від представника відповідача 11 лютого 2020 року надійшли пояснення щодо позовних вимог, в котрих проти задоволення позовних вимог заперечують у повному обсязі, на підставі того, що у процесі складання постанови, котра оскаржується дотримані норми чинного законодавства, а дії позивача йдуть у розріз з Правилами дорожнього руху, що підтверджується відеофіксацією.

У судове засідання 01 квітня 2020 року учасники справи не з`явились, позивач надіслав до суду клопотання про розгляд справи без особистої участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Решта, належним чином сповіщених учасників у справі не з`явились, про причини неможливості прибуття до суду не повідомили та не скористались своїм правом надати клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим справа розглянута на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 11 грудня 2019 року інспектором 2 батальйону, 1 роти УПП в Одеській області лейтенантом Ендеберя Євгеном Анатолійовичем винесено постанову серії АЕК № 1848957 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota VVTI - 190», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Одесі по вул. Святослава Ріхтера 2/1, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.г ПДР.

Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

Відповідно до п. 8.11. ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно з ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 2 ст. 122 КпАП України є порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, необладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ході розгляду справи з`ясовано, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій та не надано відповідних доказів щодо вчинення правопорушення, зазначеного в постанові. Останнім не доведено, що позивач проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З постанови відповідача від 11.12.2019 року вбачається, що в постанові не зазначений технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

В оскаржуваній постанові відповідачем зазначено, що позивач, керуючи транспортним засобом, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.г ПДР, тому дії позивача були кваліфіковані за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт, що позивач, керуючи транспортним засобом, здійснив рух на заборонений сигнал світлофора.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він не погоджується із обставинами, викладеними у постанові про адміністративне правопорушення, зазначивши, що він дотримався Правил дорожнього руху.

З матеріалів справи вбачається, що доказами винності позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП є лише постанова у справі про адміністративне правопорушення. В той час, як відповідачем не залучено жодного свідка або іншого учасника дорожнього руху, не надано належного відеозапису, на якому було б відображено момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи будь-яких інших доказів передбачених ст. 251 КУпАП. А запис, котрий додано до пояснення відповідача суд оцінює критично, оскільки при складенні оскаржуваної постанови його не вказано як доказ.

Відповідно статті 278 КупАП та п. 5 Розділу III Наказу № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор з`ясував питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; Відповідно до ч.1 ст. 222 КУпАП Органи Національної поліції уповноважені розглядати справи за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; Розгляд справи відбувався у присутності позивача.

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак відповідачем не складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, хоча його фіксація відбувалась не в автоматичному режимі.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340, головуючий - Стрелець Т.Г.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1848957 від 11.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн., і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому позов в частині визнання дій відповідача щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення незаконними задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення», ч.3 ст.18 Закону України «Про національну поліцію», ст. ст. 23, 122, 245, 247, 251, 254, 256, 258, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону, 1 роти УПП в Одеській області лейтенанта Ендеберя Євгена Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закриття провадження у справі, - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АЕК № 1848957 інспектора 2 батальйону, 1 роти УПП в Одеській області лейтенанта Ендеберя Євгена Анатолійовича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Приморський районний суд м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст судового рішення виготовлено 13 квітня 2020 року.

Суддя Ю.Б. Свячена