Справа № 580/326/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року справа № 580/326/20

09 годин 40 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/326/20

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач не прибув]

до департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048 ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача не прибув]

про стягнення компенсації втрати частини доходів, прийняв рішення.

27.01.2020 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до департаменту патрульної поліції, просить:

- стягнути з департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.03.2016 до 19.12.2019 у сумі 1622,95 грн.

Ухвалою від 10.03.2020 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 25.03.2020. Ухвалою від 25.03.2020 відкладено розгляд справи до 28.04.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.03.2016 до 17.07.2017 проходив службу на посаді інспектора в управлінні патрульної поліції Черкаської області (м. Черкаси). Позивач зазначає, що безпідставно з 01.03.2016 до 17.07.2017 не виплачувалась доплата за службу у нічний час, індексація грошового забезпечення з 01.06.2016 до 17.07.2017, частково посадовий оклад за період з 01.03.2016 до 30.06.2016 та грошове забезпечення під час відпустки з урахуванням стягнутих доплат за службу у нічний час. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі № 823/2128/17 (набрало чинності 20.06.2018) стягнуто з Департаменту патрульної поліції заборгованість з грошового забезпечення доплат за службу в нічний час на користь позивача у сумі 4 662 грн: заборгованість з індексації грошового забезпечення в сумі 2718,85 грн, виплачено 10.08.2020. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2019 у справі № 580/997/19 стягнуто заборгованість у сумі 280 грн, виплачено 19.12.2019. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 у справі № 580/1471/19, що набрало набрало законної сили 19.07.2019 стягнуто заборгованість не нарахованого грошового забезпечення на день вибуття у відпустку за періоди: з 01.11.2016 до 30.11.2016 та з 01.05.2017 до 16.05.2017 у сумі 672 грн, виплачено 19.12.2019. На заяву позивача про виплату компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у сумі 1 622,95 грн станом на день подання позову відповіді не надано. Позивач вважає, що за невчасне нарахування невиплаченого доходу за рішеннями Черкаського окружного адміністративного суду та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у позивача виникло право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III (далі Закон № 2050) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі Порядок № 159). Загальна сума компенсації згідно розрахунку позивача становить 1622,95 грн. Позивач у судове засідання не прибув, 24.03.2020 та 27.04.2020 звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с.49, 83).

24.03.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву де зазначено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі № 823/2128/17 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто заборгованість з індексації у сумі 1789,29 грн, а не 2718,85 грн як зазначає позивач. Відповідач вважає, що вимоги позивача задоволенню не належать, позаяк не доведено неправильного або неповного нарахування позивачу грошового забезпечення, у зв`язку з чим позов є необґрунтованим та не належить задоволенню. Представник відповідача у судове засідання не прибув, 22.04.2020 подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.82).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 24.03.2016 до 17.07.2017 проходив службу у поліції на посаді інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у місті Черкасах департаменту патрульної поліції України у званні лейтенанта поліції. 17.07.2017 позивача звільнено із займаної посади за власним бажанням відповідно до наказу від 13.07.2017 №254о/с (а.с.9).

01.03.2018 рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/2128/17, що набрало законної сили за результатами апеляційного оскарження 20.06.2018, адміністративний позов задоволено частково: стягнуто з департаменту патрульної поліції України заборгованість з грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час на користь ОСОБА_1 у сумі 4662 (чотири тисячі шістсот шістдесят дві) грн; стягнуто заборгованість з індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у сумі 1789 (одна тисяча сімсот вісімдесят дев`ять) грн 29 коп; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (ЄДРСР 72562612). Згідно повідомлення Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області від 14.08.2018 № 07-04/1113-4600 про безспірне списання коштів з рахунків боржника на виконання виконавчого листа № 823/2128/17 10.08.2018 проведено примусове списання коштів у сумі 4662 грн (а.с.59). Відповідно до повідомлення Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області від 14.08.2018 № 07-04/1114-4600 про безспірне списання коштів з рахунків боржника на виконання виконавчого листа № 823/2128/17 10.08.2018 проведено примусове списання коштів у сумі 1789,29 грн (а.с.60).

15.08.2019 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 580/997/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 скасовано та прийнято нове рішення яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 невиплачений посадовий оклад за період з 01.03.2016 до 30.06.2016 у сумі 280 (двісті вісімдесят) грн (ЄДРСР 83647165). Згідно повідомлення Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області від 23.12.2019 № 7-06/7996 про безспірне списання коштів з рахунків боржника на виконання виконавчого листа № 580/997/19 19.12.2019 проведено примусове списання коштів у сумі 280 грн (а.с.61).

18.06.2019 рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/1471/19, що набрало законної сили 19.07.2019, адміністративний позов задоволено повністю: стягнуто з департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість ненарахованого у повному розмірі на день вибуття у відпустку грошового забезпечення з врахуванням стягнутих доплат за службу в нічний час за листопад 2016 року та травень 2017 року у сумі 672 (шістсот сімдесят дві) грн (ЄДРСР 82464940). Згідно повідомлення Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області від 23.12.2019 № 7-06/7997 про безспірне списання коштів з рахунків боржника на виконання виконавчого листа № 580/1471/19 19.12.2019 проведено примусове списання коштів у сумі 672 грн (а.с.62).

23.12.2019 позивач подав заяву до департаменту патрульної поліції Національної поліції України про виплату компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у сумі 1622,95 грн.

Станом на час розгляду даної справи відповідачем не надано доказів розгляду заяви позивача.

Відповідно до статті 1 Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого і органу (особи).

Статтею 2 Закону № 2050 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, що вони одержують і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статей 3, 4 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону № 2050 компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Статтею 7 Закону № 2050 визначено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Відповідно по частин 1, 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно частини 5 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Згідно із Законом № 2050 заробітна плата (грошове забезпечення) є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випаду її присудження за рішенням суду. Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Пункти 1, 2 Порядку №159 кореспондуються з положеннями Закону № 2050 і конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексі інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Нормативно не встановлено першості нарахування і виплати доходу, що своєчасно не був виплачений, та не виокремлено залежності компенсації втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Суд зазначає, що кошти, що належать нарахуванню у порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналізу норм Закону № 2050 та Порядку № 159 дає можливість дійти висновку, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: нарахування громадянину належних особі доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Відповідно до висновку суду касаційної інстанції у постанові від 18.11.2014 у справі №21-518а14 умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. У постанові від 21.05.2014 у справі №6-43цс14 Верховний Суд України зазначив, що за наявних умов за Законом № 2050 у тому самому порядку компенсації належить присуджена за рішенням суду сума, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

У постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №826/8319/16 (ЄДРСР 87869129) зазначено, що компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат. Згідно Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів через порушення строків виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку через затримку виконання судового рішення. Аналогічна правова позиція міститься в рішеннях Верхового Суду України, зокрема у постановах від 19.12.2011 у справі № 6-58цс11, від 07.11.2012 у справі № 6-131цс12, від 18.11.2014 № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частини 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку із несвоєчасним виконанням рішення суду. Визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів. Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050 та Порядком №159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Судом встановлено, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі № 823/2128/17 (набрало законної сили 20.06.2018) виконано 10.08.2018, тобто з затримкою більше одного календарного місяця. Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2019 (набрала законної сили 15.08.2019) у справі № 580/997/19 виконано 19.12.2019, тобто з затримкою більше трьох календарних місяців. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 у справі № 580/1471/19 (набрало законної сили 19.07.2019) виконано 19.12.2019, тобто з затримкою більше 4 календарних місяців.

Враховуючи встановлені обставини та факти, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено порушення встановленого строку виплати грошового забезпечення, тому у позивача є право на отримання компенсації втрати частини доходу.

Індекси споживчих цін на товари та послуги за даними Держкомстату становили у відсотках: травень 2016 - 100,1; червень 2016 - 99,8; липень 2016 - 99,9; серпень 2016 - 99,7; вересень 2016 - 101,8; жовтень 2016 - 102,8; листопад 2016 - 101,8; грудень 2016 -100,9; січень 2017 - 101,1; лютий 2017 - 101,0; березень 2017 -101,8; квітень 2017 - 100,9; травень 2017 - 101,3; червень 2017 - 101,6; липень 2017 - 100,2; серпень 2017; - 99,9; вересень 2017 - 102,0; жовтень 2017-101,2; листопад 2017 - 100,9; грудень 2017 - 101,0; січень 2018 - 101,5; лютий 2018 - 100,9; березень 2018 -101,1; квітень 2018 - 100,8; травень 2018 -100,0; червень 2018 - 100,0; липень 2018 - 99,3; травень 2016 - 100,1; червень 2016 - 99,8; липень 2016 - 99,9; серпень 2016 - 99,7; вересень 2016 - 101,8; жовтень 2016 - 102,8; листопад 2016 - 101,8; грудень 2016 -100,9; січень 2017-101,1; лютий 2017 -101,0; березень 2017 -101,8; квітень 2017 - 100,9; травень 2017 - 101,3; червень 2017 -101,6; липень 2017 - 100,2; серпень 2017 - 99,9; вересень 2017 - 102,0; жовтень 2017-101,2; листопад 2017 - 100,9; грудень 2017 -101,0; січень 2018 -101,5; лютий 2018 -100,9; березень 2018 -101,1; квітень 2018 - 100,8; травень 2018 -100,0; червень 2018 - 100,0; липень 2018 - 99,3.

Сума компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період березень 2016 року липень 2017 року становить 1033,45 грн (87,02 грн + 86,68 грн + 87,69 грн + 88,03 грн + 89,37 грн + 81,64 грн + 70,56 грн + 63,16 грн + 59,80 грн + 55,44 грн + 51,40 грн + 44,68 грн + 41,32 грн + 36,28 грн + 30,24 грн + 29,90 грн + 30,24 грн).

Суд зазначає, що позивачем під час обрахунку суми компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період березень 2016 року липень 2017 року допущено рахункову похибку, позаяк визначено суму 1033,12. Враховуючи незначний розмір похибки суд дійшов висновку про відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог.

Сума компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період березень 2016 року липень 2017 року становить 251,82 грн (13,24 грн + 13,29 грн + 13,49 грн + 12,33 грн + 10,65 грн + 9,54 грн + 21,92 грн + 20,32 грн + 18,84 грн + 25,11 грн + 23,14 грн + 21,46 грн + 24,51 грн + 23,98 грн).

Твердження відповідача про неправильне нарахування позивачем у зв`язку із зазначенням індексації грошового забезпечення у сумі 2718,85 грн замість визначеної у рішенні суду № 823/2128/17 суми 1789,29 грн спростовується математичними обрахунками, наведеними у позові, для здійснення яких взято суму індексації 1789 грн 29 коп (6х50,75 (червень-листопад 2016 року) + 3х123,20 (грудень 2016 лютий 2017 року) + 2х188,80 (березень, квітень 2017 року) + 198,71 (травень 2017 року) + 2х269,44 (червень, липень 2017 року).

Сума компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати посадового окладу за період з 01.03.2016 до 30.06.2016 становить 117,60 грн (31,99 грн + 28,56 грн + 28,42 грн + 28,63 грн).

Сума компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на день вибуття у відпустку за період з 01.11.2016 до 30.11.2016 та з 01.05.2017 до 16.05.2017 становить 220,41 грн (131,04 грн + 89,37 грн).

Згідно частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 59 Висновку Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи з питання «Правосуддя та суспільство» зазначено, що юридичні поняття та норми можуть бути вичерпно пояснені цитуванням законодавства або судових рішень.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України, № 4909/04, пункт 58 зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 ЄКПЛ зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija проти Іспанії від 09.12.1994, № 303-A, пункт 29).

Враховуючи, що відповідачем під час виконання рішень суду, що набрали законної сили та під час звернення позивача із заявою від 23.12.2019, не здійснено нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, така бездіяльність є протиправною, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.03.2016 до 19.12.2019 у сумі 1623,28 (1033,45+251,82+117,60+220,41) грн належить задовольнити згідно позовних вимог у сумі 1622,95 грн.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що позов задоволено повністю, а у матеріалах справи містяться докази понесених позивачем судових витрат із сплати судового збору у сумі 840,80 грн (а.с.16, 20), то суд дійшов висновку про необхідність стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048 ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.03.2016 до 19.12.2019 у сумі 1622,95 грн (одна тисяча шістсот двадцять дві гривні 95 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048 ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати із сплати судового збору у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням пункту 3 розділу I Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: департамент патрульної поліції [вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048 ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 28.04.2020.

Суддя Л.В. Трофімова