Справа № 308/3671/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 308/3671/19 пров. № А/857/4685/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2020 року у справі № 308/3671/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Бедьо В.І., в м.Ужгород Закарпатської області 12.02.2020 року, дата складення повного тексту рішення не зазначена), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил від 26 березня 2019 року № 0779/30500/19 і закриття провадження в адміністративній справі.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову в справі про порушення митних правил від 26 березня 2019 року № 0779/30500/19 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України (надалі також - МК України) та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. і закрито провадження про адміністративне правопорушення.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржила Закарпатська митниця Держмитслужби, яка покликаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а вказане рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення справи, просить рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що згідно з пунктом 1 статті 95 МК України, а також пунктом 2.2 параграфу IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 №1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянина ми через митний кордон України» (надалі також - Правила №1118), встановлюються такі строки транспортних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Отже, громадянин ОСОБА_1 був зобов`язаний доставити транспортний засіб марки «KIA» модель «CARNIVAL», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 у митницю в термін до 24.11.2018 включно.

Фактично даний транспортний засіб був доставлений на митний пост «Тиса» Закарпатської митниці ДФС 10.02.2019, тобто із запізненням більше ніж на 10 діб. Крім того на момент перетину митного кордону жодних документів, які б підтверджували або вказували на те, що транспортний засіб вийшов з ладу в результаті аварії або дії обставин непереборної сили ОСОБА_1. надано не було.

В апеляційній скарзі відповідачем також заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника Закарпатської митниці Держмитслужби.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 268 КАС України у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Частина третя цієї статті передбачає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень частини четвертої статті 229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 10 лютого 2020 року державним інспектором ВМО № 1 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил № 0779/30500/19, згідно якого 10.02.2020, о 18 годині 08 хвилин в зону митного контролю ділянки «виїзд з України» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «KIA» модель CARNIVAL», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який прямував у Словаччину.

Під час проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, встановлено, що 19.11.2018 року через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці ДФС громадяном України ОСОБА_1 в режимі «транзит» ввезено транспортний засіб марки «КІА» модель «CARNIVAL», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 .

Отже, позивач був зобов`язаний доставити вказаний транспортний засіб у митницю в термін до 24.11.2018 року включно. Фактично транспортний засіб доставлений на митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС 10.02.2019 року, тобто із запізненням більше ніж на 10 діб.

Постановою в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар А.В. від 26 березня 2019 року № 0779/30500/19позивача визнано винним у порушенні митних правил, передбачених частиною третьою статті 470 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявність обставин непереборної сили, за яких позивач був позбавлений можливості у визначений МК України строк доставити транспортний засіб за межі митної території України, належне та вчасне повідомлення митного органу про такі обставини і їх документальне підтвердження, постанова в справі про порушення митних правил від 26 березня 2019 року № 0779/30500/19 є протиправною.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною першою статті 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування, які постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави з метою транзиту через митну територію України без письмового декларування та внесення грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Відповідно до статті 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 1 частини першої статті 95 МК України визначено, що для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

При цьому, згідно з частиною другою цієї статті, до цього строку не включаються: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до частини першої статті 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Пунктом 2 розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657 (далі - Порядок № 657) закріплено визначення понять:

- факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

- аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

- обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

Відповідно до частини третьої статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом частини першої статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених, зокрема, статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку №657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм слідує, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Позивач на виконання частини першої статті 192 МК України повідомив 24 листопада 2018 року Закарпатську митницю ДФС про неможливість вивезення за межі митної території України у встановлений статтею 95 МК України строк автомобіля марки «КІА» модель «CARNIVAL», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 .

З матеріалів справи встановлено, що факт поломки та ремонту автомобіля підтверджується наступними документами: довідкою, виданою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , від 10.02.2029 року № 10/00202/19 про те, що автомобіль перебував на ремонті з 24.11.2018 року по 10.02.2019 року, розрахункову квитанцію №555871 від 10.02.2019 року, наряд-заказ від 24.11.2018 року № 10/002/11/18, акт здачі-прийняття робіт від 10.02.2019 року.

Проте, апеляційний суд вважає такі доводи позивача безпідставними, оскільки поломка транспортного засобу не могла завадити позивачу вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті), оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов`язання, зокрема, необхідності вивезення транспортного засобу за межі митної території України виключно власним ходом. Законодавець лише визначає обов`язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення до закінчення строків, передбачених статтею 95 Митного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що докази, які підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили відсутні, а тому терміни перебування автомобіля на ремонті, в контексті статті 192 МК України не підлягають виключенню зі встановленого частиною першою статті 95 МК України строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту, оскільки його не переривають.

Крім цього, фізична особа-підприємець не є уповноваженою особою на видачу документів, яка підтверджує факт таких обставин. Так, Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.14. №44(5) затверджено у новій редакції Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який встановлює порядок засвідчення форс-мажорних обставин в системі Торгово-промислової палати України.

Пунктом 3 розділу VІІІ Порядку передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Отже, доказів того, що такий ремонт був здійснений у зв`язку із обставинами аварії або дії обставин непереборної сили позивачем у судовому процесі надано не було.

Таким чином, в ході розгляду справи, позивачем не надано суду жодних підтверджуючих документів обставин, зазначених у статті 460 МК України, що виключають адміністративну відповідальність, на момент складання протоколу про порушення митних правил до митного контролю, а повідомлення про поломку автомобіля не є обставиною, шо виключає адміністративну відповідальність.

Застосовуючи вищенаведені правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що такі факти як: вихід із ладу транспортного засобу та його подальший ремонт не можуть бути прирівняні до аварії або обставин непереборної сили.

Вказана правова позиція неодноразово була висловлена Вищим адміністративним судом України, зокрема у судових рішеннях К/800/21036/16 від 15.12.2016 року, К/800/15082/16 14.07.16 року, К/800/25024/16 від 10.10.2017 року, а також Верховним Судом у постановах від 06.06.2018 у справі №339/198/16, від 22.08.2018 року у справі №342/355/17, від 26.12.2018 року у справі №464/6899/16-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіривши оскаржувану позивачем постанову про порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що така відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення чи дії відповідача є протиправними, а натомість вказують на те, що такі прийняті відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для визнання їх протиправними та скасування не вбачається.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).

Колегія суддів також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються;

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Невідповідність висновків суду обставинам справи вважається у тому разі, якщо останні встановлені судом повно та правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено неправильно.

Неправильне застосування матеріального права має місце у разі застосування неправильного витлумаченого закону, який хоч і підлягав застосуванню, проте його зміст і сутність сприйнято неправильно через розширене тлумачення.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись статтями 241, 242, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 370 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби задовольнити повністю.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2020 року у справі № 308/3671/19 - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 29.04.2020