Справа № 400/3973/19
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/3973/19

Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В. Дата і місце ухвалення: 11.02.2020р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 за період з 03.09.2002р. по 01.08.2011р. з врахуванням базового місяця з моменту призначення на посаду та встановлення посадового окладу 03.09.2002р.

Позов обґрунтовував тим, що у період з 03.09.2002р. по 01.08.2011р. ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та був звільнений у запас за п. «в» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Однак, в порушення вимог Закону України від 03.07.1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» та пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, за час проходження військової служби позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення. На звернення 19.09.2019р. ОСОБА_1 з цього приводу до військової частини НОМЕР_1 позивач отримав лист від 03.10.2019р., яким йому відмовлено у проведенні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення від 11.02.2020р. з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що військовою частиною НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 03.09.2002р. по 01.08.2011р. Судом залишено поза увагою, що відомості про нарахування та виплату відповідних сум індексації відсутні у наданих позивачем архівних довідках, а також військовою частиною НОМЕР_1 не надано жодного належного доказу існування розрахункових відомостей про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям та/або доказів знищення відповідних розрахункових відомостей.

Також, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не пересвідчився належним чином, що відомості на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 були здані на державне зберігання до Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України. При цьому, суд, за відсутності належних доказів, прийняв до уваги посилання відповідача, що відповідно до наказів Міністерства оборони України від 18.11.2003р. №401 та від 17.06.2003р. №404 до Одеського державного галузевого архіву Міністерства оборони України здаються на зберігання лише роздавальні відомості на виплату грошового забезпечення та заробітної плати.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 03.09.2002р. по 01.08.2011р. ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 22.06.2011р. №76-пм (по стройовій частині), відповідно до ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», старшого прапорщика ОСОБА_1 , заступника начальника служби захисту інформації 201 зенітного ракетного полку повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », звільнено з військової служби у запас за пунктом «в» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за віком).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2011р. №168 позивача було виключено з 01.08.2011р. зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Первомайсько-Врадіївського об`єднаного районного військового комісаріату Миколаївської області.

19.09.2011р. ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про проведення йому перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 у період з 03.09.2002р. по 01.08.2011р. До заяви позивачем додано копії архівних довідок Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 27.06.2019р. №К-756/ПВТ/927 та від 16.05.2019р. №К-590/747, а також копію архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 25.07.2019р. №179/1/11384.

У відповідь на вказану заяву позивача військова частина НОМЕР_1 надіслала на його адресу лист від 03.10.2019р., в якому зазначила, що за вказаний заявником період на його користь нараховувалося та виплачувалося грошове забезпечення та індексація грошового забезпечення. Відповідно до наказів Міністерства оборони України від 18.11.2003р. №401 та від 17.06.2003р. №404 «Про затвердження Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України, із зазначенням строків зберігання документів» до Одеського державного галузевого архіву Міністерства оборони України здаються на зберігання лише роздавальні відомості на виплату грошового забезпечення. Роздавальні відомості для виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення зберігаються у військовій частині НОМЕР_1 від 3 до 5 років згідно номенклатури справ. Після закінчення даного терміну справи знищуються згідно встановленого порядку. Підтвердження щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 03.09.2002р. по 01.08.2011р. немає, оскільки відповідно до бюджетної звітності за ОСОБА_1 не рахується кредитної заборгованості.

Не погоджуючись з правомірністю дій військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у здійсненні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України за період з 03.09.2002р. по 01.08.2011р. за поданою заявою від 19.09.2019р. ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивача, що індексація грошового забезпечення є складовою заробітної плати та, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян, провадиться їх компенсація відповідно до законодавства. Однак, судом встановлено, що позивачу за період з 03.09.2002р. по 01.08.2011р. відповідачем нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 7749,11 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення від 19.12.2019р. №440. Зазначене стало підставою для прийняття рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.1 та ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами другою - третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ ( далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону №1282-ХІІ ).

Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 .

Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 12.12.2018р. по справі №825/874/17 (адміністративне провадження №К/9901/17256/18).

Учасниками справи не заперечується, що за період проходження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 (з 03.09.2002р. по 01.08.2011р.) останній, на рівні з іншими військовослужбовцями, має право на нарахування та виплату на його користь індексації грошового забезпечення у порядку та в розмірах, встановлених Законом №1282-ХІІ та Порядком №1078.

При зверненні з даним позовом до суду позивач зазначає, що за вказаний період військовою частиною НОМЕР_1 йому не було нараховано та виплачено індексації грошового забезпечення.

Відповідач, у свою чергу, стверджує, що індексацію на користь ОСОБА_1 нараховано та виплачено, в підтвердження чого надає довідку-розрахунок нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення від 19.12.2019р. №440 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 . При цьому, військова частина посилається на те, що відповідно до наказів Міністерства оборони України від 18.11.2003р. №401 та від 17.06.2003р. №404 «Про затвердження Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України, із зазначенням строків зберігання документів» до Одеського державного галузевого архіву Міністерства оборони України здаються на зберігання лише роздавальні відомості на виплату грошового забезпечення. Інформація про нараховану позивачу індексацію грошового забезпечення до Одеського державного галузевого архіву Міністерства оборони України не подавалась та зберігалася у номенклатурі справ військової частини НОМЕР_1 від 3 до 5 років, після чого справи було знищено. Електронна версія з 01.01.2002р. всіх відомостей про нарахування зберігається в електронній формі на дисках у фінансово-економічній службі військової частини, на підставі відомостей якої було сформовано довідку-розрахунок від 19.12.2019р. №440.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що надана військовою частиною НОМЕР_1 довідка-розрахунок нарахованої та виплаченої йому індексації грошового забезпечення від 19.12.2019р. №440 необґрунтовано прийнята до уваги судом першої інстанції, оскільки відомості про виплату індексації відсутні в отриманих ним архівних довідках Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 27.06.2019р. №К-756/ПВТ/927 та від 16.05.2019р. №К-590/747, архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 25.07.2019р. №179/1/11384. Апелянт стверджує, що відомості на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 мали були здані на державне зберігання до Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013р. №200, Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017р. №124.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки відомості про складові грошового забезпечення ОСОБА_1 , які містяться у архівних довідках Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 27.06.2019р. №К-756/ПВТ/927 та від 16.05.2019р. №К-590/747, архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 25.07.2019р. №179/1/11384, відображено на підставі лише архівних документів, переданих до архіву на зберігання військовою частиною НОМЕР_1 , яка не заперечує ту обставину, що інформація про нараховану позивачу індексацію грошового забезпечення до Одеського державного галузевого архіву Міністерства оборони України не подавалась та зберігалася у номенклатурі справ військової частини.

При цьому, дотримання військовою частиною НОМЕР_1 вимог законодавства, яке регулює питання ведення номенклатури справ, її зберігання та передачі до архівної установи не являється предметом даного спору.

Доказуванню у даній справі підлягає факт нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження ним військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 у період з 03.09.2002р. по 01.08.2011р.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень (дій чи бездіяльності), надано суду довідку-розрахунок нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення від 19.12.2019р. №440, яка містить відомості, що входять до предмету доказування, а саме: дату виплати індексації, її розмір та базовий місяць, який використовувався для її нарахування. Зазначена довідка підписана командиром військової частини НОМЕР_1 та скріплена печаткою.

Варто зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про недійсність вказаної довідки-розрахунку або внесення до неї неправдивих даних. А відтак, як в суду першої, так і у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для неврахування наданої відповідачем довідки при вирішенні спору.

Посилання апелянта на те, що в архівній установі наявні відомості про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення іншим військовослужбовцям вказані висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що у даній справі відсутні підстави для висновку, що право позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 03.09.2002р. по 01.08.2011р.є порушеним та має бути відновленим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 28 квітня 2020 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук