Справа № 400/833/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 р. № 400/833/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устнова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не складання подання до Управління Державної казначейської служби України в м. Миколаїв Миколаївської області про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 2981,00грн.;

- зобов`язати відповідача сформувати подання до Управління Державної казначейської служби України у м. Миколаїв Миколаївської області про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 2981,90грн. на банківські реквізити: р/р НОМЕР_1 в банку АТ «Укрсиббанк», отримувач - ОСОБА_1 , код отримувача - НОМЕР_2 .

Ухвалою від 21.02.2020 року суд призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що придбала квартиру вперше та під час оформлення договору купівлі-продажу сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 2981,00 грн., що є 1% від вартості об`єкта. Позивач звернулася до відповідача з заявою про повернення сплаченого збору, однак отримала відмову. П. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 400) звільняє від сплати збору громадян, які придбавають житло вперше.

Відповідач 12.03.2020р. подав відзив на позов, в якому вказав на те, що сплата позивачем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу відповідає вимогам чинного законодавства. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відображає набуття права власності з 01.01.2012 р., а до 01.01.2012 р. такі обставини підтверджують відповідні БТІ за місцем розташування нерухомого майна. У територіальних органів Пенсійного фонду України відсутній обов`язок та правова можливість перевірки майнового стану (у тому числі набуття права власності) особи, а тому необхідність подавати докази наявності пільг щодо сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування покладається на платників.

Позивач надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

16.01.2020 р. на підставі договору купівлі-продажу позивач придбала Ѕ квартири за адресою АДРЕСА_2 за ціною 596370,00 грн. (а.с. 14-15).

Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Помазан Я.В. та зареєстрований у реєстрі за № 59 (а.с. 15).

Право власності позивача на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 216.01.2020р. за № 35064946 (а.с. 16).

Позивачем при укладанні договору купівлі-продажу 16.01.2020р. було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (1% вартості) у розмірі 2981,00 грн., що підтверджується квитанцією від 16.01.2020р. № 111 (а.с. 11).

Як вказує позивач, придбання житла нею здійснено вперше, відтак, обов`язок сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у неї відсутній.

28.01.2020р. позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення сплаченого збору, однак відповідач листом від 04.02.2020 р. № 1400-0502-8/1901 відмовив у поверненні коштів, посилаючись на недоведеність права власності на придбане нерухоме майно.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначається Законом № 400.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 400 платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України. Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками цього збору за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 Закону № 400 передбачено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Суд зазначає, що нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Згідно з положеннями абз. 1 п.15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 р. № 1740 (далі - Порядок № 1740), збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також

громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п. 15-3 Порядку № 1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Як встановлено під час розгляду справи, до укладення договору купівлі-продажу від 16.01.2020р. позивач право власності на нерухоме майно не набувала.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.01.2020 р. вбачається, що позивач є власником Ѕ квартири, придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 16.01.2020 р. Даних про інше житло, яке перебувало на праві власності позивача реєстр не містить.

Посилання відповідача на те, що до 01.01.2012 р. факт набуття права власності на нерухоме майно підтверджувалися відповідними БТІ за місцем розташування нерухомого майна суд відхиляє як безпідставне та необгрунтоване.

Відповідачем не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору.

Питання перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміну придбавають житло вперше, що міститься в п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 400, визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 р. № 29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного в поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що в кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання житла конкретною особою вперше не може ставитись у провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 02.04.2019 р. у справі № 819/806/17, від 04.04.2019 р. у справі № 819/1553/17 і від 20.02.2018 р. у справі № 819/1730/17, в якій також враховано правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу належного урядування, згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Отже, посилання відповідача на обставини неможливості органами Пенсійного фонду України перевірки первинності придбання фізичними особами нерухомого майна не можуть вважатися судом належними підставами для відмови позивачу в поверненні помилково

сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу житла, оскільки відповідач не позбавлений можливості подати, у встановленому законом порядку, запит на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 р. № 787 (далі - Порядок № 787).

Відповідно до положень п. 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі органи ДФС) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Згідно з пп. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 р. № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

З огляду на викладене вище та враховуючи, що повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яким є територіальний орган Пенсійний фонд України, то в даному випадку такий обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету покладено на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача сформувати та подати до третьої особи подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 2981,00 грн., сплаченого згідно з квитанцією 16.01.2020р. №111.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності відмови в поверненні збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

В частині вимог про повернення позивачу коштів на банківські реквізити: р/р НОМЕР_1 в банку АТ «Укрсиббанк», отримувач - ОСОБА_1 , код отримувача - НОМЕР_2 , суд відмовляє за необґрунтованістю та безпідставністю.

Судовий збір розподіляється згідно з ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не складання подання до Управління Державної казначейської служби України в м. Миколаїв Миколаївської області про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 2981,90грн.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Миколаїв Миколаївської області подання про повернення ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 2981,90грн.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов