Справа № 522/5853/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 522/5853/19
Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Кравця О.О.,

- Турецької І.О.,

за участю: секретар судового засідання - Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 лютого 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до заступника Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог в Одеській області Задорожної Надії Володимирівни та просить суд визнати протиправними дії заступника Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог в Одеській області Задорожної Надії Володимирівни щодо винесення постанови про закриття справи № 999-ДК/0067/По/08/01/-19, якою було встановлено в діях директора ПП «Чавдарь-Д» ОСОБА_1 ознаки самовільного зайняття земельної ділянки; скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 25.03.2019 № 999-ДК/0067/По/08/01/-19 та закриття провадження.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що підставою для винесення постанови про закриття справи № 999-ДК/0067По/08/01/-19, якою одночасно було встановлено в діях директора ПП «Чавдарь-Д» ОСОБА_1. ознаки самовільного зайняття земельної ділянки, стали результати проведеної перевірки недотримання позивачем вимог земельного законодавства, оформлені Актом № 999-ДК/28/АП/09/01/-19 від 01.02.2019. Позивач вважає, що вказану перевірку було проведено з істотним порушенням вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим отримані відомості та матеріали не можуть бути використані для встановлення будь-яких фактів порушення позивачем вимог земельного законодавства, а вказана постанова про закриття справи не відповідає нормам КУпАП.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 25 липня 2019 року замінено первісного відповідача - заступника Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог в Одеській області Задорожну Надію Володимирівну, на належного відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено частково. Скасовано постанову заступника Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Задорожної Надії Володимирівни №999-ДК/0067По/08/01/-19 у справі про адміністративне правопорушення від 25 березня 2019 року відносно ОСОБА_1 . Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідно до постанови №999-ДК/0067По/08/01/-19 від 25 березня 2019 року. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, через що суд прийшов до невірного висновку щодо обґрунтованості позову, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відмовити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 у справі №522/5856/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про скасування постанови вже надавалась оцінка правомірності проведення перевірки на підставі наказу від 02.11.201 8 №999-ДК. Апелянт вказує, що П`ятим апеляційним адміністративним судом встановлено, що зазначена перевірка проводилась на підставі Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель», об`єктом державного контролю якої є земельна ділянка, а Головне управління діяло виключно в межах та на підставі спеціального закону, водночас з рішення суду першої інстанції вбачається, що однією з підстав для задоволення заявлених позовних вимог є недодержання державними інспекторами Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Одеській області процедури проведення перевірки встановленої Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Крім того, не погоджуючись із висновками суду першої інстанції, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням вимог статті 254 КУпАП, апелянт звертає увагу, що позивач не відреагував на повідомлення про виклик для надання пояснень у зв`язку з виявленим порушенням земельного законодавства від 19.11.2018 №999-ДК/0424/04/01/-18 і для надання пояснень до Головного управління не з`явився. Апелянт також вказує, що згідно листа начальника Біляївського ВИ ГУНГІ Головного управління Національної поліції в Одеській області Мельника С.В. від 21.03.2019 № 43/1945 (вх. № 10-2727/0/1-19 від 16.04.2019) Головному управлінню Держгеокадастру в Одеській області повідомлено, що Біляївським ВП проведено пошукові заходи по встановленню місця мешкання ОСОБА_1 , проте, встановити місце мешкання та опитати ОСОБА_1 не видалось можливим. Таким чином, апелянт вважає, що виявити особу, яка вчинила правопорушення не видалось можливим, тому посилання Позивача на порушення державним інспектором норми ч.2 ст. 254 КУпАП є безпідставним. Враховуючи викладене, апелянт вважає, державним інспектором з дотриманням усіх правил, встановлених Інструкцією складено протокол про адміністративне правопорушення № 999-ДК/006611/07/01/-19.

Позивач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстав для винесення Наказу №999-ДК від 02.11.2018 у відповідача не було. Позивач вважає, що висновок суду про правомірність проведення перевірки у справі №522/5856/19 не має обов`язкового характеру під час вирішення даної справи. Крім того, позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в порушення вимог закону. Позивач вказує, що судом першої інстанції правильно було встановлено та Відповідачем в апеляційній скарзі не оскаржується, що у зв`язку з перебуванням військових будівель та споруд у користуванні ПП «Чавдарь-Д», вказане підприємство на підставі ст. 796 ЦК України мало законне право користування не тільки земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, але й право користування земельною ділянкою, яка до них прилягає в розмірі, необхідному для розміщення складу та підсобних приміщень.

Враховуючи викладене, на думку позивача, рішення суду першої інстанції, яким скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 25.03.2019 № 999-ДК/0067По/08/01/-19 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення від 25.03.2019 № 999-ДК/0067По/08/01/-19, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.11.2018 року начальником Головного управління Держгеокадастру в Одеський області М.Ю. Савченко, відповідно до вимог Земельного кодексу України Закону України «Про державний контроль за охороною та використанням земель», «Про охорону земель», Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, затверджене наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру від 17.11.2016 року №308, на підставі листа Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України №6133 вих.18 від 02.11.2018 року (вх. №10-8853/0/1-18 від 02.11.2018 року) було видано наказ №999-ДК - «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо використання земельної ділянки, яка розташована на території Біляївського району Одеської області, кадастровий номер :02:007:1309» (надалі - «Наказ № 999»).

У відповідності до Наказу № 999 старшому державному інспектору Афанасьєву А.О., державному інспектору Полякову М.О. та державному інспектору Воронову Д.О. доручалось здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавств, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо використання земельної ділянки, яка розташована на території Біляївського району Одеської області, кадастровий номер :02:007:1309. Вказаним наказом було встановлено термін перевірки з 02.11.2018 року по 02.02.2019 року.

На виконання вказаного наказу цього ж дня, 02.11.2018 року, співробітниками Держгеокадастру старшим державним інспектором Афанасьєвим А.О., державним інспектором Поляковим М.О. та державним інспектором Вороновим Д.О. складено Акт обстеження земельної ділянки №999-ДК/1107/АО/10/01/-18 (надалі - «Акт обстеження земельної ділянки»).

01.02.2019 року старшим державним інспектором Афанасьєвим А.О., державним інспектором Поляковим М.О. та державним інспектором Вороновим Д.О. складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом-земельної ділянки № 999-ДК/28/АП/09/01/-19 від 01.02.2019 року (надалі - «Акт перевірки»).

Актом перевірки встановлено, що в діях ПП «Чавдарь-Д» в особі ОСОБА_1 вбачаються ознаки самовільного зайняття земельної ділянки.

19.03.2019 року старшим державним інспектором у сфері державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства України Поляковим М.О. складено протокол про адміністративне правопорушення №999-ДК/0066П/07/01/-19, яким встановлено в діях керівника ПП «Чавдарь-Д» ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП.

25.03.2019 року заступником Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Задорожною Надією Володимирівною винесено постанову про закриття справи № 999-ДК/0067По/08/01/-19 (надалі - «Постанова»), якою одночасно було встановлено в діях директора ПП «Чавдарь-Д» ОСОБА_1 ознаки самовільного зайняття земельної ділянки. Матеріали справи передано до Головного управління Національної поліції в Одеській області.

У якості підстави для винесення постанови про закриття справи, відповідачем наведено, що матеріальна шкода за самовільне зайняття земельної ділянки, яка розташована на території Біляївського району Одеської області, кадастровий номер :02:007:1309, становить 81277,04 грн. Самовільно зайнята частина земельної ділянки площею 1,1196 га перебуває в зоні особливого режиму використання земель загальною площею 13,2000 га. Оскільки ч.2 ст.197-1 КК України передбачена відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, які перебувають в зонах особливого режиму використання земель, то в діях ПП «Чавдарь-Д» в особі керівника ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 197-1 КК України.

Вважаючи постанову про закриття справи № 999-ДК/0067По/08/01/-19 такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавств з об`єктом - земельної ділянки № 999-ДК/28/АП/09/01/-19 від 01.02.2019 року, протокол про адміністративне правопорушення №999-ДК/0066П/07/01/-19 від 18.03.2019, були складені з порушенням порядку призначення та проведення планової (позапланової) перевірки, встановленого Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а отже не беруться судом до уваги. Суд першої інстанції встановив, що відповідно до приписів ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 мав бути складений не пізніше 02.02.2019 року, однак в порушення вимог закону протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено лише 19.03.2019 року. У зв`язку з перебуванням військових будівель та споруд у користуванні ПП «Чавдарь-Д», суд першої інстанції дійшов висновку, що вказане підприємство на підставі ст. 796 ЦК України мало законне право користування не тільки земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, але й право користування земельною ділянкою, яка до них прилягає в розмірі, необхідному для розміщення складу та підсобних приміщень. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 53-1 КУпАП, а також сама подія адміністративного правопорушення, а висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 є ознак кримінального правопорушення за ч.2 ст.197 -1 ККУ не підтверджені жодним документом, що свідчить про протиправність та необґрунтованість винесеної постанови.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частинами першою та другою статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до статті 187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно зі статтею 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Так, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.

Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 року № 963-IV (далі - Закон №963-IV), який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до статті 4 Закону №963-IV об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно із статтею 6 Закону №963-IV до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Змістом статті 9 Закону №963-IV передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Частиною першою статті 10 Закону №963-IV визначено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

- безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

- давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

- складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

- у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;

- викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України;

- передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення;

- проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України;

- звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що контроль за використанням та охороною земель є прямим обов`язком інспекторів; законодавством визначено перелік конкретних дій та заходів на вчинення яких уповноважено державних інспекторів.

Суд першої інстанції при розгляді справи виходив із того, що при здійсненні державного нагляду (контролю), зокрема, за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель відповідач повинен був дотримуватися вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V (далі - Закон № 877-V).

Разом з тим колегія суддів із зазначеними висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Так, статтею 2 Закону № 877-V визначено, що його дія поширюється на відносини, пов`язані із здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно - правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Вказаним Законом № 877-V визначено чіткий перелік відносин, на які поширюється його дія. До вказаного переліку не входять відносини, що виникають під час здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Таким чином, особливості та обмеження перевірок визначені у вказаному Законі № 877-V не відносяться до здійснення Держгеокадастром та його територіальними органами перевірок дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель.

Враховуючи те, що норми Закону № 877-V стосуються безпосередньо сфери господарської діяльності суб`єктів господарювання та жодним чином не стосуються перевірок дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель, на спірні правовідносини розповсюджуються норми Закону №963-IV.

При цьому колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року (справа №818/1512/17, від 09 жовтня 2019 року (справа №724/1843/18), від 17 вересня 2019 року (справа № 806/1723/18), які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо посилань суду першої інстанції на правові висновки, наведені у постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року по справі №823/922/17, від 13 червня 2019 р. по справі № 815/5113/17, колегія суддів зазначає, що згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року (справа № 755/10947/17), суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Крім того, згідно вимог ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, як вбачається із відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиного державного реєстру судових рішень, у межах справи № 522/5856/19 судом апеляційної інстанції у постанові від 16 липня 2019 року, яка набрала законної сили, встановлювались обставини правомірності перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо використання земельної ділянки, яка розташована на території Біляївського району Одеської області, кадастровий номер :02:007:1309. Так, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2019 року встановлено, що перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо використання земельної ділянки, яка розташована на території Біляївського району Одеської області, кадастровий номер :02:007:1309, було розпочато відповідно до Наказу ГУ Держгеокадастру наказ №999-ДК, без порушень вимог щодо державного контролю за додержанням законодавства оскільки Держеокадастр наділений повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

При цьому, суд першої інстанції вирішуючи даний спір, допустив неповне з`ясування обставин по справі, оскільки про наявність судового рішення апеляційної інстанції по справі №522/5856/19, яким було встановлено обставини, що мають преюдиційне значення, суд першої інстанції було повідомлено у відзиві на адміністративний позов 21.08.2019 року (т.1. а.с. 188).

Суд апеляційної інстанції також не погоджується із висновками суду першої інстанції, що ПП «Чавдарь-Д» на підставі ст. 796 ЦК України мало законне право користування не тільки земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, але й право користування земельною ділянкою, яка до них прилягає в розмірі, необхідному для розміщення складу та підсобних приміщень.

Так, доходячи до вищевказаного висновку, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи позивачем наявний договір оренди №01-с/2012/КЕВ від 03.01.2012 року, згідно якого ПП «Чавдарь-Д» прийняло у строкове платне користування нерухоме військове майно загальною площею 748 кв. м., в тому числі склади та сховища для техніки. Згідно п. 1.3 Договору вказане майно передане для розміщення складу та підсобних приміщень та на момент здійснення зазначеної перевірки вказаний Договір був чинним.

Разом з тим, судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи у цій частині, оскільки як вбачається з матеріалів справи (т.1 а.с. 73-75), Додатковою угодою №19-д/2018/КЕВ від 27.12.2018 року договір оренди №01-с/2012/КЕВ від 03.01.2012 року було розірвано з 27.12.2018 року, при цьому згідно п.5 вказаної Додаткової угоди, зобов`язання сторін за договором оренди припиняються не пізніше 30.12.2018 року. Разом з тим, оскільки на момент складення акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки № 999-ДК/28/АП/09/01/-19 від 01.02.2019 року військові будівлі та споруди не перебували у користуванні ПП «Чавдарь-Д», посилання суду першої інстанції на вищевказані обставини є неспроможними.

Крім того, згідно з договором оренди № 01-с/2012/КЕВ від 03 січня 2012 року, укладеного з КЕВ м. Одеси, позивач отримав у платне користування нерухоме майно - сховища для техніки, при цьому на період оренди майно залишалося військовим і цільове призначення земельної ділянки, на яких розміщені вказані об`єкти, не змінювалося. Тобто, позивач як керівник ПП "Чавдарь-Д", використовував земельну ділянку для надання послуг з пересіву піску в межах категорії промисловості. Таким чином, перевіркою встановлено, що керівник ПП "Чавдарь-Д" ОСОБА_1 використовує земельну ділянку площею 1.1196 га з порушенням цільового призначення земельної ділянки, оскільки, земельна ділянка площею 1.1196 га не є предметом вищезазначеного договору, а тому позивач не мав права займатися свою господарську діяльність на даній частині земельної ділянки.

Окрім того, щодо висновків суду першої інстанції про порушення відповідачем приписів ст. 254 КУпАП, колегія суддів зазначає, що під час здійснення перевірки відповідачем було встановлено особу правопорушника, та запрошено директора ПП "ЧАВДАРЬ-Д" прибути до ГУ Держгеокадастру для надання пояснень щодо підстав використання земельної ділянки розташованої на території Одеської області Біляївського району з кадастровим номером 0:02:007:1309. Позивач жодним чином не відреагував на вказане повідомлення і для надання пояснень до Головного управління не з`явився.

Згідно листа начальника Біляївського ВП ГУНП Головного управління Національної поліції в Одеській області Мельника С.В. від 21 березня 2019 року №43/1945, Головному управлінню Держгеокадастру було повідомлено, що Біляївським ВП проведено пошукові заходи по встановленню місця мешкання ОСОБА_1 . Проте, встановити місце знаходження та опитати ОСОБА_1 не вдалось.

Статтею 268 КУпАП передбачає можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише за наявності у справі відомостей про належне повідомлення цієї особи про час і місце розгляду цієї справи та за відсутності її клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши постанову про накладення адміністративного стягнення №999-ДК/0067По/08/01/-19, 25 березня 2019 року колегією суддів встановлено, що директор ПП "ЧАВДАРЬ-Д" ОСОБА_1 для розгляду справи до ГУ Держгеокадастру не з`явився, хоча про день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення не надав та про причини неявки не повідомив. Таким чином ОСОБА_1 скористався своїм правом на розгляд справи за його відсутності. Разом з тим, ОСОБА_1 надав письмові пояснення щодо незгоди з фактами, викладеними у протоколі від 19.03.2020 року, тобто реалізував своє право, передбачене ст.268 КУпАП.

З таких обставин, ГУ Держгеокадастру розглянув справу без участі правопорушника, на підставі наявних матеріалів справи, беручи до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , тому колегія суддів не погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням вимог ст.254 КУпАП.

Окрім того, щодо висновків суду першої інстанції, що висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 є ознак кримінального правопорушення за ч.2 ст.197 -1 ККУ не підтверджені жодним документом, що свідчить про протиправність та необґрунтованість винесеної постанови, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до норм чинного законодавства України, передбачена адміністративна відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки (ст. 53-1 КУпАП), а також кримінальна відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику (ст. 197-1 КК України).

В свою чергу, пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Також, абз. 2 ст. 284 КУпАП визначено, що постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при передачі матеріалів на розгляд прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247цього Кодексу.

Якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування (ст. 253 КУпАП).

Відповідно до Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.10.2017 року №6, якщо при розгляді справи державний інспектор дійде висновку щодо наявності у порушенні ознак кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування (стаття 253 КУпАП). У такому випадку виноситься постанова про закриття справи, яка надсилається до вищезазначених органів разом з матеріалами справи. До органів прокуратури, органів досудового розслідування направляються оригінали документів.

Постанова про закриття справи виноситься на підставі обставин, передбачених статтями 247 і 253 КУпАП.

Аналізуючи зазначені норми права суд апеляційної інстанції зазначає, що в разі якщо під час розгляду справи про адміністративне правопорушення посадова особа дійде висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він зобов`язаний передати матеріали до відповідного органу досудового слідства, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, в порядку визначеному абз. 2 ст. 284 КУпАП, а також. п. 1 ст. 247 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками перевірки заступником Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Задорожною Надією Володимирівною встановлено обставини самовільного зайняття земельної ділянки, яка розташована на території Біляївського району Одеської області, кадастровий номер :02:007:1309.Вказані обставини відображені також в протоколі про адміністративне правопорушення.

В оскаржуваній постанові заступник Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Задорожна Н.В. дійшла висновку, що порушення має ознаки кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, наявними є підстави для закриття справи та направлення матеріалів до органу досудового розслідування.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що посадовою особою відповідача не було порушено вимог закону при прийнятті постанови про закриття провадження у справі та передачі справи на розгляд до іншого органу, при цьому зазначена постанова не свідчить про визнання позивача винним у вчиненні кримінального правопорушення, а лише вказує на те, що з урахуванням розміру збитків справа має бути розглянута відповідними правоохоронними органами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 249, 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 лютого 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 лютого 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О. О. Кравець

Суддя: І. О. Турецька