Справа № 440/454/17
Суддя: Журибіда Б. М.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №440/454/17
Провадження № 2-а/943/46/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в залі суду в м. Буську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Інспектора ДПС 2 взводу 1 роти 4 батальйону ВДПС ДПІ ГУМВСУ у Львівській області Мельника Тараса Івановича про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора ДПС 2 взводу 1 роти 4 батальйону ВДПС ДПІ ГУМВСУ у Львівській області Мельника Тараса Івановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №556845 від 12.03.2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Просить скасувати вищевказану постанову відповідача та закрити справу про адміністративне правопорушення. Також просив визнати дії інспектора ДПС 2 взводу 1 роти 4 батальйону ВДПС ДПІ ГУМВСУ у Львівській області Мельника Тараса Івановича щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №556845 від 12.03.2017 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 12.03.2017 року він на власному автомобілі марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 припаркувався в технологічній кишені на вул. Кульпарківська, 35 в м. Львові поблизу Кардіологічного центру для проходження планового медичного обстеження та невдовзі був звинувачений відповідачем у зупинці в забороненому місці (виїзд з прилегрої території), незважаючи на те, що даного правопорушення позивач не допускав, оскільки за кермом перебував його родич. За наслідками цього відповідачем відносно нього 19 жовтня 2015 року винесено постанову, якою на нього було накладено адміністративне стягнення в розмірі 510,00 грн. за ч. 3 ст. 122 КУпАП, чим порушено вимоги п. 15.9 «u» ПДР України, яку вважає незаконною та необгрунтованою, винесеною відповідачем з перевищенням владних повноважень, оскільки позивач інкримінованого йому адміністративного правопорушення не скоював, як і жодних доказів про це відповідачем представлено не було. Відтак просив позовні вимоги задовольнити.

У зв`язку зі звільненням у відставку судді Мельника С.Р. та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа була передана судді Журибіда Б.М. від 01.11.2019, а тому в силу вимог ч. 14 ст. 31 КАС України розгляд цієї справи розпочався з початку.

Відповідно до ч. 14 ст. 31 КАС України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку.

Ухвалою судді від 31.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив. Копії ухвал про відкриття спрощеного позовного провадження надіслано сторонам.

Крім того, сторонам було роз`яснено зміст частини 5 статті 262 КАС України, відповідно до якої суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач, яка належним чином повідомлявся про відкриття провадження в

адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому в силу ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань від будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити

мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із оскаржуваної постанови інспектора ДПС 2 взводу 1 роти 4 батальйону ВДПС ДПІ ГУМВСУ у Львівській області Мельника Тараса Івановича у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 556845 від 12.03.2017 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., позивач ОСОБА_1 12 березня 2017 року о 15 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом на вул. Джерельна,47 в місті Львові, здійснив зупинку у місці виїзду з прилеглої території, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені частиною 3 статті 122 КУпАП.

Частиною третьою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу вимог підпункту «u» пункту 15.9 ПДР України зупинка забороняється у місці виїзду з прилеглої території ближче 10 м і безпосередньо в місці виїзду.

Крім того, згідно положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в Постанові Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (із змінами та доповненнями) при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертизи.

Проте судом встановлено, що виходячи із положень вищезгаданих статей КУпАП, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не було виконано вимог цих статей, зокрема не зазначено жодних доказів на обгрунтування допущеного позивачем правопорушення, зважаючи на те, що таке категорично заперечується останнім.

Разом із тим, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Судом встановлено, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

При цьому, згідно з положеннями ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд приходить до висновку, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки під час розгляду справи в суді не доведено наявність протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, якою було б порушено ч. 3 ст. 122 КУпАП, тобто не доведено факту вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС).

Проте, незважаючи на вказані обставини, відповідачем не надано суду доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, оскільки не надано належних і допустимих доказів, на підставі яких було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача до задоволення не підлягають, оскільки не передбачені положеннями статті 286 КАС України, положення якої є спеціальними та містять вичерпний перелік процесуальних рішень суду, де не передбачено права суду визнавати незаконними дії суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відтак, за наведених процесуальних підстав, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення у передбачений процесуальним законом спосіб, а саме шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи наведене і керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 10, 77, 78, 242-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР № 556845 від 12.03.2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відмовити у задоволенні решти вимог позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Б. М. Журибіда