Справа № 200/217/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 р. Справа№200/217/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (надалі - відповідач, Управління), в якому, із врахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 11.02.2020, просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в нездійсненні перерахунку та несплаті індексації щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001, за винятком виплачених сум, без врахування розміру пенсії та визначення базових місяців, в яких відбулося підвищення пенсійних виплат, а також компенсації втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою індексації страхових виплат з період з 01.04.2001 по день фактичної виплати щомісячних страхових виплат;

- зобов`язати відповідача нарахувати і сплатити індексацію щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 за винятком виплачених сум, без врахування розміру пенсії та визначення базових місяців, в яких відбулося підвищення пенсійних виплат, а також компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01.04.2001 по день фактичної виплати;

- стягнути моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в фонді соціального страхування, як особа яка має зареєстрований страховий випадок - отриману травму на виробництві, отримує щомісячні страхові виплати у зв`язку із втратою працездатності на 25%. У липні 2019 року позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив повідомити про нарахування та виплату індексації щомісячних страхових виплат за весь час перебування на обліку в фонді соціального страхування. Листом від 16.08.2019 року Фонд соціального страхування повідомив про те, що через невиконання позивачем обов`язку про надання до фонду інформації про проведення індексації заробітної плати, зміну розміру отримуваної пенсії та місяців її підвищення, стану працевлаштування, в нього були відсутні вихідні дані, необхідні для проведення індексації щомісячних страхових виплат. З 11.10.2017 нарахування індексації здійснюється відповідно до ч. 15 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» одночасно із проведенням перерахунку щомісячної страхової виплати відповідно до ч. 2 ст. 37 цього Закону.

Позивач вважає, що відповідач з 01.04.2001 не нараховував індексації щомісячних страхових виплат за відсутності на те підстав, чим порушив право позивача на отримання індексації страхової виплати через знецінення доходів, а також право на отримання компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати через несвоєчасну виплату сум індексації.

В заяві про уточнення позовних вимог позивач зазначив, що така бездіяльність відповідача, внаслідок якої позивач отримував щомісячні страхові виплати без індексації, в меншому ніж належить розмірі, спричинила моральні страждання позивача та свідчить про наявність підстав для стягнення моральної шкоди.

Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди із викладеним в позові визначив у наданих до суду відзиві та запереченнях на відповідь на відзив позивача. Відповідач зауважив, що абз. 5 п. 10 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено черговість проведення індексації доходів громадян, та передбачено, що працюючому потерпілому в першу чергу проводиться індексації суми оплати праці. Посилаючись на працевлаштованість позивача до 09.03.2011 включно та ненадання ним відомостей про індексацію оплати праці відповідач зауважив на відсутності вини фонду у недотриманні позивачем індексації щомісячних страхових виплат в період працевлаштування позивача.

Що стосується неотримання позивачем індексації страхових виплат після звільнення, то відповідач, посилаючись на ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV, якою передбачений обов`язок працевлаштованої особи повідомляти робочий орган виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків, зокрема, про звільнення з роботи, зауважив, що про звільнення позивача він дізнався з листа від 03.05.2017, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 47 Закону України № 1105 позивачу нараховано індексацію за минулий час не більше як за 3 роки, з червня 2014 року.

Крім цього, відповідач зауважив на тому, що порядком індексації передбачено її нарахування у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів. Місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Для правильного визначення місяця, в якому відбулося підвищення доходу (в даному випадку після звільнення позивача йдеться про пенсію) та який буде під час розрахунку вважатися базовим, відповідач мав отримати відомості з Пенсійного фонду щодо розміру пенсії потерпілого при проведенні індексації. Не володіючи інформацією щодо місяців підвищення доходу потерпілого, визначитися з базовими місяцями та застосувати вірні індекси інфляції при проведенні індексації неможливо. Органи Фонду не повинні та не мають можливості звертатися до територіальних органів Пенсійного Фонду, до органів Державної фіскальної служби з метою отримання інформації про щомісячний розмір отримуваної пенсії та місяців її підвищення щодо будь-якого потерпілого на виробництві, оскільки ці відомості є персональними даними.

За змістом викладеного у відзиві, виплату індексації щомісячних страхових виплат продовжено до жовтня 2017 року. Законом України № 2148-VІІІ від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсії» внесено ряд змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно яких щомісячна страхова виплата індексації не підлягає. У зв`язку із зазначеним з жовтня 2017 року відділенням відповідача припинено нарахування індексації та виплачено позивачу фіксовану суму індексації відповідно до пункту 3 Постанови КМУ № 526 від 13.06.2012 року. З січня 2018 року Фонд припинив нарахування фіксованої суми індексації в зв`язку із перевищенням збільшення страхових виплат розміру фіксованої величини.

З приводу вимог позивача про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачені суми індексації щомісячних страхових виплати відповідач послався на п. 6 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплат, затвердженого постановою КМУ № 159 від 21.02.2001, відповідно до якого своєчасно не отриманий з вини громадян дохід компенсації не підлягає. Крім цього, зі змісту ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виходить, що нарахування компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, а тому заявлені позивачем вимоги з цього приводу є передчасними та не підлягають задоволенню.

Стосовно заявленої вимоги позивача про стягнення моральної шкоди відповідач зауважив на її необґрунтованості. Зазначив, що позивачем в позові не викладено аргументації зазначеної вимоги, в той час як саме само по собі порушення права позивача не є достатньою підставою стягнення моральної шкоди.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 13.01.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалою від 11.02.2020 призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 21.02.2020. Ухвалою від 21.02.2020 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі. Ухвалою від 10.03.2020 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 30.03.2020. Ухвалою від 30.03.2020 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.04.2020.

До судового засідання, призначеного на 27.04.2020, представники сторін не з`явилися. Враховуючи наведене та приписи ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до акту № 1 про нещасний випадок від 27.08.1999, копія якого наявна в матеріалах справи, отримав трудове каліцтво 25.08.1999.

Постановою Артемівського міського відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 688 від 31.07.2001 у зв`язку із отриманням ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 25.08.1999, на підставі матеріалів особової справи потерпілого № НОМЕР_1 (р/н страхувальника НОМЕР_2 ) відповідно до висновку МСЕК серії 2-18 АВ № 016326 від 10.01.2000, яким встановлено 25% втрати працездатності, з 01.04.2001 року позивачу продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 26,64 грн.

Згідно з довідкою МСЕК № 087888 року від 25.10.2002 за наслідком проведеного огляду підтверджено встановлену позивачу 25% втрату професійної працездатності з 10.01.2002, датою наступного переогляду визначено 25.03.2004.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААА № 400406 від 02.03.2011 позивачу встановлено безстроково 1 групу інвалідності за загальним захворюванням.

Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 в період з 26.01.2001 по 09.03.2011 позивач працював у ВАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат». 09.03.2011 позивача звільнено через виявлення невідповідності виконуваній роботі за станом здоров`я (інвалід 1 групи).

В заяві до відділення виконавчої дирекції ФССНВВ та ПЗ у м. Бахмут Донецької області від 03.05.2017 позивач просив відділення відповідача проводити щомісячну індексацію страхової виплати (арк. справи 48).

Постановою відповідача № 0503/688/12 від 10.05.2017 позивачу призначено розраховану суму індексації щомісячної страхової виплати за травень 2015 року - грудень 2015 року, січень 2016 року - квітень 2016 року, грудень 2016 року, червень 2014 року - грудень 2014 року, січень 2015 року - квітень 2015 року в сумі 968,83 грн. та розраховану суму фіксованої індексації за вересень 2015 року - квітень 2016 року в сумі 293,04 грн. (арк. справи 55)

Листом від 16.08.2019 позивач повідомлено про те, що до 11.10.2017 порядок індексації страхових виплат визначався Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р №1078. Водночас, через невиконання позивачем обов`язку про надання до фонду інформації про проведення індексації заробітної плати, звільнення, зміну розміру отримуваної пенсії та місяців її підвищення, в Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області були відсутні вихідні дані, необхідні для проведення індексації щомісячних страхових виплат. З 11.10.2017 нарахування індексації здійснюється відповідно до ч. 15 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» одночасно із проведенням перерахунку щомісячної страхової виплати відповідно до ч. 2 ст. 37 цього Закону.

Згідно довідки № 18.03.1/355 від 24.01.2020 про нараховані та виплачені суми індексації доходів за період з 01.04.2001 по 31.12.2019 позивачу нараховано індексацію у червні 2014 року в сумі 7,64 грн., у липні 2014 року - 16,67 грн., у серпні 2014 року - 16,67 грн., у вересні 2014 року - 20,15 грн., у жовтні 2014 року - 20,15 грн., у листопаді 2014 року - 29,41 грн., у грудні 2014 року - 35,89 грн., у січні 2015 року - 40,75 грн., у лютому 2015 року - 49,09 грн., у березні 2015 року - 57,66 грн., у квітні 2015 року - 73,17 грн., у травні 2015 року - 106,05 грн., у червні 2015 року - 153,29 грн., у липні 2015 року - 161,63 грн., у серпні 2015 року - 161,63 грн., у лютому 2016 року - 3,24 грн., у березні 2016 року - 3,24 грн., у квітні 2016 року - 3,24 грн., у грудні 2016 року - 9,26 грн., у серпні 2017 року - 18,79 грн., у вересні 2017 року - 18,79 грн., нараховано та виплачено фіксовану суму індексації з 2012 року на підставі Постанови КМУ № 526 від 13.06.2012 в період з вересня 2015 року по квітень 2016 року - в сумі 36,63 грн. на місяць, з жовтня по грудень 2017 року в сумі 18,79 грн. на місяць (арк. справи 44).

З січня 2018 року фонд припинив нарахування і виплату індексації у зв`язку з тим, що збільшення щомісячної страхової виплати у січні 2018 року внаслідок перерахунку відповідно до частини 2 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» перевищило розмір індексації.

Вказані фактичні обставини не є спірними між сторонами, позивачем в позові не наведено не визначено зауважень щодо правомірності припинення виплати розрахованої індексації з жовтня 2017 року включно.

Спір виник з приводу не нарахування позивачу індексації щомісячної страхової виплати з 01.04.2001, протиправності визначення базовим місяцем місяця підвищення пенсії під час проведення нарахування та вплати індексації до вересня 2017 року включно.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV.

Пункт 18 статті 34 вказаного Закону в редакції, чинній до 01.01.2015 та пункт 15 статті 42 Закон № 1105-XIV, в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року N 77-VIII, чинній з 01.01.2015 до 11.10.2017, передбачав, що індексація суми страхової виплати провадиться відповідно до законодавства. Редакція пункту 15 статті 42 Закону № 1105XIV в редакції, чинній з 11.10.2017 передбачала, що індексація суми страхової виплати проводиться відповідно до частини другої статті 37 цього Закону. Згідно з ч. 2 статті 37 Закону № 1105-XIV перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначалися Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (надалі Закон № 1282-ХІІ).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування тощо.

Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації. Наведений поріг індексації в редакції Закону, чинній до 01.07.2002 визначався на рівні 105%, в редакції закону, чинній з 01.07.2002 - на рівні 101%.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, законодавством передбачений обов`язок відповідача здійснювати індексацію щомісячної страхової виплати. При цьому доводи відповідача про те, що для здійснення індексації застрахована особа повинна надавати певні відомості, суд вважає необґрунтованими оскільки ані положеннями Закону № 1105-XIV в редакції, чинній до 11.10.2017, ані положеннями Закону № 1282-ХІІ, у відповідних редакціях, передумовою проведення індексації не визначено надання особою, що отримує щомісячні страхові виплати будь-яких документів чи відомостей.

Крім того, згідно зі статтею 8 Закону № 1282-ХІІ перегляд розмірів державних соціальних гарантій та гарантій оплати праці відповідно до умов, визначених цим Законом, здійснюється уповноваженими на це органами протягом місяця, у якому виникли підстави для перегляду.

За наявності підстав, визначених цим Законом, право особи на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами державної влади. Отже, обов`язок здійснення індексації страхової виплати покладений на відповідача і не перебуває під умовою здійснення застрахованою особою певних активних дій, зокрема надання відомостей про інші отримані доходи в період отримання страхових виплат.

Водночас, слід зазначити, що пунктом 9 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою КМУ № 663 від 07.05.1998, що втратила чинність на підставі Постанови КМУ N 1078 від 17.07.2003, визначено, що працюючим пенсіонерам в першу чергу індексується сума оплати праці. Індексація пенсії провадиться після індексації суми оплати праці на підставі довідки підприємства, установи, організації, де працює пенсіонер, в якій зазначається розмір оплати праці працюючого пенсіонера, проіндексована її сума і сума індексації. В усіх випадках загальний доход працюючого пенсіонера, який підлягає індексації, не повинен перевищувати трикратну величину вартості межі малозабезпеченості. Підприємства, установи та організації зобов`язані у місячний термін після офіційного опублікування індексу споживчих цін подавати в орган, який призначає і виплачує пенсію, інформацію про розмір оплати праці працюючого пенсіонера, проіндексовану її суму та суму індексації. У разі звільнення пенсіонера з роботи власником або уповноваженим ним органом подається відповідна довідка в орган, який призначає і виплачує пенсію, для проведення індексації пенсії згідно з цим Порядком. При цьому розмір пенсії для виплати після звільнення з роботи визначається відповідно до цього Порядку без урахування індексації заробітної плати виходячи із величини індексу споживчих цін за період роботи.

Абзацом 5 пункту 10 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003 визначено, що працюючому потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в першу чергу індексується сума оплати праці. Підприємства, установи та організації зобов`язані у двотижневий строк після проведення індексації оплати праці подавати відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань інформацію про розмір оплати праці працюючого потерпілого, проіндексовану її суму та суму індексації. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань на підставі поданої інформації здійснюють перерахунок сум індексації щомісячної грошової суми, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку. Якщо особа, зазначена в цьому абзаці, отримує пенсію, вона індексується в останню чергу. Загальний дохід цієї особи, який підлягає індексації, не повинен перевищувати прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Отже, в силу наведених положень, індексація щомісячних страхових виплат здійснюється після проведення індексації оплати праці.

З трудової книжки позивача, копія якої наявна в матеріалах справи вбачається, що позивач був працюючою особою до 09.03.2011 включно, отже в зазначений період щомісячні страхові виплати підлягали індексації після проведення індексації суми оплати праці позивача. В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про проведення індексації заробітної плати позивача в період до 09.03.2011 та документи, які б свідчили про здійснення відповідачем дій спрямованих на встановлення зазначеної обставини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із врахуванням положень ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач має довести відсутність підстав для проведення індексації щомісячної страхової виплати позивача, зокрема, проведення індексації доходу у вигляді оплати праці позивача , у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Ненадання відповідачем будь-яких доказів цієї обставини є підставою висновку суду про недоведення відповідачем правомірності нездійснення індексації страхових виплат позивача та обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виразилася у непроведенні нарахування та виплати індексації щомісячної суми страхових виплат в період з 01.04.2001 по 09.03.2011 та зобов`язання здійснити нарахування та виплату індексації за наведений період.

З матеріалів справи вбачається, що в період після звільнення позивача - березень 2011 року по травень 2014 року включно відповідачем також не здійснено нарахування та виплату індексації щомісячних страхових виплат.

Після звільнення позивача при індексації щомісячної страхової виплати слід здійснювати згідно з абзацами 1, 3 пункту 10 Порядку № 1078, відповідно до яких у разі коли потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання одночасно із щомісячною грошовою сумою, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, виплачується пенсія, в першу чергу індексується щомісячна грошова сума. Індексація пенсій у випадках, зазначених у першому і другому абзацах цього пункту, провадиться органами Пенсійного фонду на підставі довідок відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в яких зазначається сума призначеної страхової виплати, проіндексована її сума і сума індексації.

Отже, в період після звільнення індексація щомісячних страхових внесків проводиться в першу чергу, що свідчить про безпідставність доводів відповідача про неможливість проведення індексації страхових виплат за відсутності відомостей про суми виплаченої пенсії та періоди її підвищення.

Враховуючи наведене та висновки суду про безумовність обов`язку відповідача щодо проведення індексації щомісячних страхових виплат, незалежність проведення індексації від надання позивачем будь-яких документів суд дійшов висновку про протиправність допущеної відповідачем бездіяльності через не нарахування та невиплати відповідачем індексації за період після звільнення позивача до травня 2014 року включно.

Також суд вважає таким, що не ґрунтується на законі посилання відповідача на відсутність підстав для нарахування сум індексації за період до червня 2014 р. з урахуванням частини 7 статті 47 Закону № 1105-XIV, відповідно до якої якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на частини 4 статті 47 Закону 1105-XIV, яка передбачає, що виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням, оскільки зазначена норма передбачає випадки, коли виплати призначені, але не одержані потерпілим. Водночас, у цій справі встановлено, що виплати індексації страхових виплат не були призначені саме відповідачем.

Нездійснення відповідачем нарахування та виплат індексації щомісячних страхових виплат позивачу в період по червень 2014 року включно свідчить про допущення ним протиправною бездіяльності.

За вказаних обставин позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача в не нарахуванні та не виплаті індексації щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 по 31.05.2014 та зобов`язання відповідача здійснити такі нарахування та виплати на користь позивача з урахуванням фактично виплачених сум підлягають задоволенню.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки № 18.03.1/355 від 24.01.2020 про нараховані та виплачені суми індексації позивачу в період з червня 2014 року по вересень 2017 року нараховано та виплачено індексацію. Втім, з листа відповідача від 16.08.2019 та письмових документі у справі вбачається, що під час обчислення індексації відповідач враховував відомості пенсійного фонду надані позивачем щодо розміру отримуваної пенсії та визначав базовими місяці підвищення пенсії.

При вирішенні обґрунтованості посилань відповідача на пункт 5 Порядку індексації № 1078 в обґрунтування необхідності отримання інформації про підвищення доходів позивача (зокрема, пенсії) для вірного визначення місяця, в якому відбулося підвищення доходу, який буде вважатися базовим суд виходить із наступного.

Відповідно до пункту 5 Порядку індексації № 1078 у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації

Водночас, пункт 5 Порядку індексації, затвердженого Постановою №1078, містить норми щодо перегляду (зменшення чи повного скасування) розміру індексації у разі підвищення доходу. Оскільки сам Порядок застосовується окремо до індексації кожного виду доходу, то передбачені порядком умови перегляду стосуються лише випадків підвищення саме індексованого доходу, а не будь-якого іншого доходу громадянина чи сукупності доходів. Тому врахування доходу позивача у виді пенсії для визначення розміру індексації страхових виплат є безпідставним.

Тотожний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 5 листопада 2019 року у справі №285/1864/16-а (адміністративне провадження №К/9901/6894/18).

Визначення місяця підвищення пенсії позивачу як базового під час проведення індексації щомісячних страхових виплат свідчить про невірне застосування відповідачем пункту 5 Порядку № 1078, що вплинуло на правильність визначення індексації відповідачем щомісячних страхових виплат за період з червня 2014 року про вересень 2017 року включно.

Оскільки наявними в матеріалах справи документами підтверджено індексацію відповідачем щомісячних страхових виплат позивача в період з червня 2014 року по грудень 2017 року, доводи позивача про допущення відповідачем бездіяльності в цій частині є безпідставними, заявлені вимоги про визнання протиправної бездіяльності відповідача через не нарахування та невиплати індексації за цей період такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас, оскільки під час розгляду справи судом встановлено порушення відповідачем застосування пункту 5 Порядку № 1078 при визначені суми індексації за період з червня 2014 року по грудень 2017 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок індексації щомісячних страхових виплат позивача за зазначений період.

Стосовно строку звернення з цим позовом суд зазначає, що відповідно до приписів статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач зазначив, що про порушення свого права, а саме, що Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не проводилось нарахування суми індексації, він дізнався з листа відповідача 16.08.2019, тому вважає, що порушення її прав має тривалий характер.

Відповідно до частини 7 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 3 вересня 1999 року № 1105-XIV якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк звернення з цим адміністративним позовом.

Водночас, в частині позовних вимог стосовно компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат суд вказує не таке.

Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року N 2050-III у статті 1 встановлює, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, зі змістом вказаної норми виходить, що обов`язковою умовою для компенсації втрати частини доходів є факт нарахування вказаного доходу та його несвоєчасної виплати.

Враховуючи встановлення судом ненарахування та невиплату доходу у вигляді індексації страхової виплати в період з 01.04.2001 по 31.05.2014, та наявність підстав для перерахунку суми індексації за період з червня 2014 року по вересень 2017 року включно через невірне визначення базового періоду під час індексації щомісячних страхових внесків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат, є передчасними, а відтак правові підстави для їх задоволення відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19 та від 16.04.2020 № 200/11292/19-а, що підлягає застосуванню судом першої інстанції за вказівкою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд відхиляє посилання позивача на необхідність застосування у даній справі висновків, сформованих у постановах Верховного Суду України від 19.12.2011 у справі № 6-58цс11, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16 та у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 336/4675/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, оскільки такі ухвалені у справах, фактичні обставини яких є відмінними, від тих, які встановлені у межах розгляду даної справи.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає моральна шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В обґрунтування наявності підстав для відшкодування моральної шкоди позивач зазначив протиправність бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації щомісячних страхових виплат, про яку позивач дізнався у серпні 2019 року з листа відповідача, що завдало позивачу моральних страждань через позбавлення достатнього рівня матеріального забезпечення, докладання додаткових зусиль для організації життя, перенесення фізичного болю та страждань через неналежне матеріальне забезпечення життя.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всупереч вимог цієї статті позивачем не доведені обставини зазнання ним моральної шкоди від вчинених відповідачем дій та обґрунтованості розміру її визначення, через що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Отже заявлений позивачем позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, через відсутність понесених судових витрат у справі відсутні підстави для їх розподілу.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо нездійснення ОСОБА_1 нарахування та виплати індексації щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 по 31.05.2014.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити індексацію щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з 01.04.2001 з урахуванням фактично виплачених сум без врахування розміру пенсії та визначення у якості базових місяців, в яких відбулося підвищення пенсійних виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Згідно з пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) - ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (відповідач) - код ЄДРОПУ 41325231, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5.

Суддя А.С. Михайлик