Справа № 826/8354/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2020 року м. Київ № 826/8354/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом до третя особаОСОБА_1 НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ Ктіторов Максим Олександрович начальник факультету № 2 підготовки фахівців для Національної гвардії України Навчально-наукового інституту № 3 Національної академії внутрішніх справ
провизнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також ОСОБА_1 або Позивач) з адміністративним позовом до факультету № 2 підготовки фахівців для Національної гвардії України Навчально-наукового інституту № 3 Національної академії внутрішніх справ (далі по тексту також Факультет або Відповідач), за участю третьої осіб, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача ОСОБА_2 начальника факультету № 2 підготовки фахівців для Національної гвардії Укр аїни Навчально-наукового інституту № 3 Національної академії внутрішніх справ (далі по тексту також начальник факультету або Третя особа), в якому просить:

1. Визнати незаконним рішення про невиплату премії та щомісячної додаткової грошової винагороди за відповідний період.

2. Зобов`язати Відповідача нарахувати та виплатити премію та щомісячну додаткову грошову винагороду за цей період.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскільки судовим рішенням у справі № 826/9770/16 скасовано рішення Відповідача про оголошення Позивачу догани, яка була підставою для прийняття Відповідачем оскаржуваного рішення про невиплату останньому щомісячної премії та щомісячної додаткової грошової винагороди, то таке рішення має бути визнано незаконним, а відповідні види додаткового грошового забезпечення мають бути нараховані та виплачені Позивачу.

Представник Відповідача, у письмовому відзиві на позов, просить суд відмовити в його задоволенні наголошуючи на тому, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки судове рішення у справі № 826/9770/16 оскаржено Відповідачем у касаційному порядку, про що Позивача було повідомлено офіційним листом.

Третя особа особисту явку та/або явку представника у судові засідання не забезпечила, письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог суду не подала.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2020 здійснено процесуальне правонаступництво та замінено первісного відповідача на НАЦІОНАЛЬНУ АКАДЕМІЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ.

Керуючись частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши у порядку письмового провадження подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 7 наказу начальника факультету «Про підсумки науково-дослідної роботи на факультеті у І кварталі 2016 року» від 09.06.2016 № 133, Позивачу було оголошено догану за неналежне виконання функціональних обов`язків, низьку виконавську дисципліну, низькі особисті результати в науковій роботі, внаслідок чого Позивач був позбавлений премії, передбаченої наказом МВС України від 04.07.2014 № 638 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої наказом МВС України від 23.01.2015 № 72 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України».

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/9770/16 пункт 7 наказу начальника факультету «Про підсумки науково-дослідної роботи на факультеті у І кварталі 2016 року» від 09.06.2016 № 133 в частині оголошення Позивачу догани визнано протиправним та скасовано.

У зв`язку з наведеним, вважаючи незаконним рішення Відповідача про невиплату Позивачу, на підставі пункту 7 наказу начальника факультету від 09.06.2016 № 133, який скасований в судовому порядку, премії та щомісячної додаткової грошової винагороди за відповідний період, передбачені наказами МВС України від 04.07.2014 № 638 та від 23.01.2015 № 72, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

Для вирішення спірних правовідносин судом застосовано, зокрема норми Конституції України, Кодексу законів про працю України (далі по тексту також КЗпП України), Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі по тексту також Закон № 108/95-ВР), Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.07.2014 № 638 (далі по тексту також Інструкція № 638), Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.01.2015 № 72 (далі по тексту також Інструкція № 72), у відповідних редакціях, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перш за все, слід зазначити, що під премією розуміється грошове заохочення працівника за високу якість виконаного завдання, однак виключно за показниками та умовами оцінки цих результатів, визначених установою.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 2 Закону № 108/95-ВР основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Суб`єктами організації оплати праці є, зокрема органи державної влади та місцевого самоврядування; роботодавці (частина друга статті 5 Закону № 108/95-ВР).

За приписами частин першої, другої статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до статті 98 КЗпП України, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Інструкція № 638 визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які займають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах, підрозділах і загонах, вищих навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, установах та закладах Національної гвардії України (далі - військові частини).

Пунктом 1.2. Інструкції № 638 визначено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Разом з тим, Інструкція № 638 визначає лише порядок преміювання осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та встановлює, що розміри премії встановлюються за рішенням командувача Національної гвардії України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Національної гвардії України, та особливостей проходження служби.

Преміювання здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого, виходячи зі специфіки та особливостей виконання покладених завдань на військову частину. Показники позбавлення військовослужбовців премії повністю або частково встановлюються в межах випадків, передбачених пунктом 21.4 цього розділу (пункт 21.2. Інструкції № 638).

У свою чергу, Інструкція № 72 визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах, підрозділах і загонах, вищих навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, установах та закладах Національної гвардії України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Пунктом 2 Інструкції № 72 визначено, що виплата винагороди здійснюється в таких розмірах: 1) до 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу; військовослужбовцям підрозділів (загонів) спеціального призначення; 2) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 4 Інструкції № 72 винагорода виплачується військовослужбовцям у військових частинах за місцем служби. Не за місцем служби винагорода може виплачуватися військовослужбовцям: 1) тимчасово прикомандированим на тривалі строки до інших військових частин, - у військових частинах за місцем прикомандирування, якщо прикомандирування дозволено командувачем Національної гвардії України; 2) направленим на строк понад три місяці для навчання у військові навчальні заклади Міністерства оборони України та навчальні заклади інших органів виконавчої влади; 3) зарахованим на фінансове забезпечення до інших військових частин, якщо таке зарахування дозволене командувачем Національної гвардії України.

Розміри винагороди встановлюються за рішенням командувача Національної гвардії України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Національної гвардії України, та особливостей проходження служби (пункт 12 Інструкції № 72).

Виходячи з вищенаведеного суд дійшов висновку, що працівник (зокрема військовослужбовець) набуває право на отримання премії як виду заохочення за високу якість виконаних завдань, виключно за показниками та умовами оцінки цих результатів, визначених установою. Натомість, здійснення преміювання є саме правом керівника відповідного органу, а не його обов`язком.

Таким чином, Відповідач не ніс перед Позивачем обов`язку щомісячного преміювання, оскільки премія є додатковою стимулюючою виплатою та напряму залежить від особистого внеску в загальний результат роботи установи (органу).

Натомість судом не встановлено, а Позивачем не подано суду доказів визначення обов`язкового преміювання військовослужбовців за займаною ним посадою чи інших доказів, які б підтверджували високу якість виконаних ним завдань у відповідний період, незалежно від накладеного дисциплінарного стягнення (догани), для набуття права на отримання премії.

Більше того, як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Дискреційні повноваження в більш звуженому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Натомість, суд не може підміняти державний орган та, зокрема, давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження Відповідача щодо вирішення питання про преміювання є його виключною компетенцією, тож вимоги Позивача щодо зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити йому премію та щомісячну додаткову грошову винагороду за відповідний період є формою втручання в дискреційні повноваження Відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, тож у взаємозв`язку з вищенаведеним задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

НАЦІОНАЛЬНА АКАДЕМІЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ (Код , адреса: 61001, Харківська обл., місто Харків, Червонозаводський район, МАЙДАН ЗАХИСНИКІВ УКРАЇНИ, будинок 3).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович