Справа № 160/2162/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2020 року Справа № 160/2162/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям Дніпровської міської ради Правобережного Управління соціального захисту населення по Чечелівському району, яке оформлене протоколом від 18 грудня 2019 року №17-Ч, в частині відмови в призначені житлової субсидії з 01.10.2019 ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Правобережне Управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг з 01 жовтня 2019 року у відповідному розмірі з метою відновлення прав та інтересів позивача;
- стягнути з Правобережного Управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з жовтня 2019 року, як споживач комунальних послуг, звернувся до відповідача для призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 жовтня 2019 року, проте згідно протоколу №17-Ч від 18.12.19 комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям Дніпровської міської ради Правобережного УСЗН по Чечелівському району, йому було відмовлено в призначенні житлової субсидії з 01.10.2019 відповідно до пп.7 п.14 постанови КМУ від 21.10.1995 №848 (в редакції від 14.08.2019 №807). Позивач вважає таку відмову незаконною, оскільки усі необідні документи, передбачені Положенням № 848 були подані ним до Правобережного УСНЗ, проте питання призначення/не призначення субсидії приймалось майже 4 місяці, що позивач вважає грубим порушення своїх прав, а також самого Положення №848. При цьому, відмова у наданні субсидії на підставі пп.7 п.14 Постанови 848, як то зазначено у протоколі комісії Правобережного УСЗН від 18.12.19 №17-Ч є незаконною, оскільки особи, які зазначені у цьому підпункті, не проживають разом з ним. Окрім того, рішення про відмову в призначенні житлової субсидії прийнято за відсутності обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства, що призводить до порушення п. 15 Положення, а також його законних прав та охоронюваних законом інтересів, як споживача комунальних послуг. Зауважив, що у січні 2019 року йому стало відомо, що Правобережне УСЗН 01.11.18 відмовило у наданні субсидії у зв`язку з несплатою Єдиного соціального внеску. Внаслідок неотримання субсидії виникла заборгованість зі сплати за отримані комунальні послуги у період жовтень 2018 - квітень 2019. Оскільки, відмова у наданні субсидії у період жовтень 2018 - квітень 2019 виникла з причин, не залежних від позивача, він вважає, що вина з виникнення боргу зі сплати за комунальні послуги також відсутня. З огляду на викладене позивач вважає, що відмовою у призначенні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг відповідачем порушені його права та охоронювані законом інтереси щодо надання можливості отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в сфері споживання комунальних послуг.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року відкрито провадження по вказаній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
27.03.2020 р. засобами електронного зв`язку та 30.03.2020 р. засобами поштового зв`язку на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з доводами позивача та в задоволенні позовних вимог просить відмовити. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивач 03.10.2019 надав до управління заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через AT «Ощадбанк» на домогосподарство, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачем 17.10.2019 року виявлено факт наявної за вказаним вище домогосподарством заборгованості щодо отримання житлово-комунальних послуг. 31.10.2019 року, з метою реалізації права на отримання субсидії за рішенням комісії, позивачем подано заяву до міської комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям при управлінні з питанням призначення житлової субсидії з 01.10.2019 на умовах наявності заборгованості, при цьому, у змісті заяви не зазначено порядок та умови подальшого вирішення питання щодо її погашення. Рішенням комісії від 18.12.2019, протокол № 17-4, заявнику було відмовлено у призначенні житлової субсидії з 01.10.2019 у зв`язку з наявністю заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії. Відповідач зауважив, що органом соціального захисту населення були вжиті заходи щодо отримання відомостей про доходи осіб, які входять до складу домогосподарства, процес опрацювання доданих позивачем документів та отримання спеціалістами іншої необхідної інформації вбачав більш тривалого періоду, аніж передбачено законодавством, що призвело до інших строків розгляду заяви ОСОБА_1 по суті. Додатково відповідач звернув увагу на те, що згідно з п. 24 Положення (діюче на 01.10.2019) житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. За адресою проживання заявника зареєстровані дві особи, а саме: ОСОБА_1 , який є пенсіонером та його неповнолітній син ОСОБА_2 , 2012 р. н. Окрім цього, заявник перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , 1971 р.н., яка є працездатною, проте за вищевказаний період мала заробітну плату менше ніж мінімальна, ЄСВ сплачено лише за три місяці. Окремо зазначив, що домогосподарству, по якому заявником є позивач не вбачалось можливим призначити житлову субсидії з 01.10.2018, у зв`язку з відсутності у працездатної особи будь-яких доходів, які враховуються під час призначення житлової субсидії. У зв`язку з викладеним, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
У відзиві, серед іншого, було заявлено клопотання про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін в адміністративній справі № 160/2162/20 було відмовлено.
10.04.2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача. Зауважив, що станом на 1 листопада 2018 р. ним були сплачені абсолютно усі комунальні рахунки, а сам він з 11.04.2018 р. по 01.11.2018 р. знаходився на обліку у Кіровському районному центрі зайнятості і таким чином всі вимоги для отримання субсидії у 2018 році ним були виконані, однак 01.11.2018 року він отримав відмову, тому що у січні-березні 2018 року був безробітним і не був зареєстрований у Центрі зайнятості. Вважає, що період коли він був безробітним був розглянутий по неіснуючому закону і рішення Управління фактично було прийнято «заднім числом». До того ж, існуюча ситуація утворилася з незалежних від нього причин і впливати на неї він не міг просто. Зауважив, що Управління не враховувало усі факти за яких воно могло призначити субсидію, а саме рівень його доходів. Щодо несплати ЄСВ з доходів жінки зазначив, що його жінка зареєстрована за іншою адресою, при цьому він не має ніякого відношення до підприємства, яке ухиляється від сплати податків, а тому вважає необґрунтованими такі доводи відповідача для відмови у призначенні йому субсидії. Позивач вважає, що ініціатива в оформленні субсидії належить працівникам Управління, а він мав виконувати їх вказівки і надавати потрібні документи. Врахувати доводи, які викладені у відповіді на відзив просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
16 квітня 2020 року шляхом електронного зв`язку та 17 квітня 2020 року шляхом поштового, від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначає, що рішення про відмову в призначенні субсидії на опалювальний сезон 2018/19 рр. було прийнято згідно з установленим порядком. Заявник був зареєстрований як безробітний у Дніпровському міському центрі зайнятості з 11.04.2018 та у вищевказаному періоді не отримував ніяких доходів, у т.ч. допомогу по безробіттю. Дружина заявника отримувала заробітну плату більшу ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення субсидії.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Правобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради, як отримувач житлової субсидії, яку отримував до 01.05.2018 року.
03.10.2019 року позивач звернувся до Правобережного УПСЗН ДМР із заявою про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через AT «Ощадбанк» на домогосподарство, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час розгляду поданої позивачем заяви та опрацювання документів для призначення субсидії, відповідачем було виявлено факт наявної за вказаним вище домогосподарством заборгованості щодо отримання житлово-комунальних послуг, про що свідчить довідка від 17.10.2019 року № 2676.
31.10.2019 року, з метою реалізації права на отримання субсидії за рішенням комісії, позивачем було подано заяву до міської комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям при управлінні (далі - комісія) з питанням призначення житлової субсидії з 01.10.2019 року на умовах наявності заборгованості.
05.11.2019 державним соціальним інспектором управління був складений Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 05.11.2019 року, який містить підпис Шилова Ю.В.
В розділі VIII наведено Акта зазначено, що заявник звертається за призначенням субсидії у зв`язку з наявністю боргів з ЖКП, повідомив, що борги виникли не з його вини, з 07.04.2018 року по 01.11.2018 року заявник знаходився на обліку у центрі зайнятості, сім`я не має можливості сплачувати ЖКП у повному обсязі.
Додатково, позивачем до органу соціального захисту населення надано квитанцію про сплату у жовтні 2019 року частки заборгованості за житлово-комунальні послуги на загальну суму 2159,00 грн.
З матеріалів справи встановлено, що рішенням комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям Дніпровської міської ради Правобережного Управління соціального захисту населення по Чечелівському району, яке оформлене протоколом від 18 грудня 2019 року №17-Ч, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) відмовлено в призначенні житлової субсидії з 01.10.2019 року відповідно до пп.7 п.14 постанови КМУ від 21.10.1995 № 848 (в редакції від 14.08.2019 №807).
Не погоджуючись з наведеним рішенням, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій регулюється Положенням про порядок призначення житлових субсидій, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», якою затверджено (далі - Положення №848).
Пунктом 3 Положення № 848 (тут і надалі в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.
Відповідно до п. 4 Положення № 848, право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).
Згідно з п.5 Положення № 848 житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1156 "Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії".
Пунктом 9 Положення № 848 передбачено, що призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.
У територіальних громадах (в тому числі об`єднаних), у виконавчих органах яких відсутні структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, прийняття заяв громадян з необхідними документами для призначення житлових субсидій та передачу їх відповідним структурним підрозділам з питань соціального захисту населення безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг чи їх фронт-офіси здійснюють уповноважені особи, які визначаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.
Інформація про призначені житлові субсидії вноситься структурним підрозділом з питань соціального захисту населення до Єдиного державного реєстру отримувачів житлових субсидій.
Відповідно до п.43 Положення №848 для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):
заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);
декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);
довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;
копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності);
договір наймання (оренди) житла (у разі наявності).
З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивачем було надано усі наявні в нього документи, передбачені п.43 Положення №848, разом із заявою від 03.10.2019 року про призначення субсидії.
Проте, рішенням комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям Дніпровської міської ради Правобережного Управління соціального захисту населення по Чечелівському району, яке оформлене протоколом від 18 грудня 2019 року №17-Ч, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) відмовлено в призначенні житлової субсидії з 01.10.2019 року відповідно до пп.7 п.14 постанови КМУ від 21.10.1995 № 848 (в редакції від 14.08.2019 №807).
При цьому, у протоколі від 18 грудня 2019 року №17-Ч відсутні жодні обґрунтування та доводи комісії, у зв`язку з якими позивачу було відмовлено у призначенні субсидії.
Підпунктом 7 пункту 14 Положення №848 (в редакції від 14.08.2019 №807) передбачено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період) якщо у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які, за даними Єдиного реєстру боржників, мають заборгованість за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів понад три місяці (крім осіб, які є алко- або наркозалежними, що підтверджується довідкою від лікаря, осіб, до яких застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від роботи (посади), осіб, до яких застосовуються запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту або тримання під вартою).
Отже, з приписів вищенаведеної норми випливає, що підставою для відмови позивачу у призначенні субсидії стала заборгованість особи із складу домогосподарства або із складу сім`ї члена домогосподарства за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів понад три місяці.
При цьому, відповідачем не наведено жодної інформації та не надано жодних доказів на підтвердження наявності таких обставин, які зазначені у підпункті 7 пункту 14 Положення №848 для відмови у призначенні позивачу субсидії, що свідчить про протиправність дій комісії, яка виразилась у відмові в призначенні позивачу субсидії на підставі визначеного підпункту.
Доводи відповідача викладені у відзиві про те, що заявнику було відмовлено у призначенні житлової субсидії з 01.10.2019 у зв`язку з наявністю заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії спростовуються змістом оскаржуваного рішення, в якому зазначено підпункті 7 пункту 14 Положення №848.
Слід зазначити, що підпунктом 5 пункту 14 Положення №848 дійсно передбачено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад місяць (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії (крім заборгованості за послугу з постачання та розподілу природного газу, що нарахована виконавцем комунальної послуги з посиланням на рішення суду щодо норм споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності лічильників газу та у зв`язку з приведенням об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, а також заборгованості, що виникла у зв`язку з тим, що управитель, об`єднання, виконавець комунальних послуг не уклали договору з АТ "Ощадбанк" (його установами) для перерахування сум житлових субсидій у грошовій безготівковій формі).
У останьому абзаці пункту 14 Положення №848 визначено, що житлова субсидія у випадку, передбаченому підпунктом 5 цього пункту, призначається з початку опалювального (неопалювального) сезону за умови документального підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі) протягом двох місяців з початку такого сезону, в іншому випадку - з місяця, що настає за тим, в якому до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення надійшло документальне підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі).
При цьому, пункт 15 Положення №848 визначає, що за наявності умов, зазначених у пункті 14 цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії з урахуванням конкретних обставин, що склалися, крім випадків, зазначених у підпункті 1 (за винятком житлових приміщень (будинків), на які оформлено два і більше окремі особові рахунки, за умови, що опалювана площа частини житлового приміщення кожного домогосподарства, на яку призначається субсидія, не перевищує 120 кв. метрів для квартири, 200 кв. метрів для індивідуального будинку, а також житлових приміщень, якими забезпечено за рахунок державного чи місцевого бюджету осіб з інвалідністю з ураженнями опорно-рухового апарату, які пересуваються на візках) і підпункті 7 пункту 14 цього Положення (за винятком осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти).
Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Матеріалами справи підтверджено та позивачем не заперечується наявність у позивача простроченої понад місяць заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії.

Проте, суд не може взяти до уваги доводи відповідача про те, що комісія відмовила позивачу у призначенні субсидії на підставі підпункту 5 пункту 14 Положення №848, оскільки у рішенні зазначено підпункт 7 пункту 14 Положення №848 та інших доводів щодо відмови позивачу у призначенні субсидії рішення не містить.

Суд наголошує на тому, що відповідачем не вносились виправлення до спірного рішення про відмову у призначенні субсидії та не зазначається про допущену описку чи помилку при зазначенні норми, на підставі якої прийнято рішення.

За наведених обставин суд вважає, що рішення комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям Дніпровської міської ради Правобережного Управління соціального захисту населення по Чечелівському району, яке оформлене протоколом від 18 грудня 2019 року №17-Ч, в частині відмови в призначені житлової субсидії з 01.10.2019 ОСОБА_1 на підставі пп.7 п.14 постанови КМУ від 21.10.1995 № 848 (в редакції від 14.08.2019 №807) є протиправним та підлягає скасуванню.

Слід зазначити, що в повідомленні про надання субсидій ОСОБА_1 № НОМЕР_1 зазначено, що позивачу не призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату ЖКП з 01.10.2019 року з таких підстав: рішення комісії - заборгованість з оплати ЖКП понад 20 МНД (п.15, п.14-5).

Наведені посилання суперечать змісту рішення комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям Дніпровської міської ради Правобережного Управління соціального захисту населення по Чечелівському району, яке оформлене протоколом від 18 грудня 2019 року №17-Ч, в якому зазначено пп.7 п.14 постанови КМУ від 21.10.1995 № 848.

При цьому, пунктом 67 Положення №848 визначено, що рішення комісії про призначення, непризначення або відмову в призначенні житлової субсидії може бути оскаржено заявником до суду.

Таким чином, в даному випадку може бути оскаржено саме рішення комісії про відмову в призначенні житлової субсидії, яке не містить жодних посилань на п.15, п.14-5 Порядку №848, отже доводи відповідача щодо наявності підстав передбачених наведеними пунктами, для відмови у призначенні позивачу субсидії, суд не може прийняти до уваги при розгляді цього спору.

Щодо доводів позивача про порушення строків розгляду його заяви суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було встановлено з матеріалів справи, 03.10.2019 року позивач звернувся до Правобережного УПСЗН ДМР із заявою про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через AT «Ощадбанк» на домогосподарство, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, враховуючи виявлення факту наявної за вказаним вище домогосподарством заборгованості щодо отримання житлово-комунальних послуг, виникла необхідність для перевірки цих даних та отримання додаткових документів за домогосподарством.

31.10.2019 року, з метою реалізації права на отримання субсидії за рішенням комісії, позивачем було подано заяву до міської комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям при управлінні з питанням призначення житлової субсидії з 01.10.2019 року на умовах наявності заборгованості, що також продовжило строки прийняття рішення за першою заявою.

Додатково, позивачем до органу соціального захисту населення також було надано квитанцію про сплату у жовтні 2019 року частки заборгованості за житлово-комунальні послуги на загальну суму 2159,00 грн.

Процес опрацювання доданих позивачем документів та отримання спеціалістами іншої необхідної інформації, у зв`язку з виявленими обставинами, дійсно призвів до більш тривалого періоду, аніж передбачено законодавством, для розгляду заяви ОСОБА_1 по суті, проте ці обставини не вплинули на зміст прийнятого відповідачем рішення, а тому не можуть бути взяти до уваги судом, як додаткова підстава для скасування спірного рішення.

Також суд вважає безпідставними посилання позивача на неотримання субсидії у період жовтень 2018 - квітень 2019, яка виникла з причин, не залежних від нього, у зв`язку з чим позивач не вбачає своєї вини щодо боргу зі сплати за комунальні послуги.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII (далі - Закон України «Про житлово-комунальні послуги») житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

З вищенаведених норм вбачається, що оплата наданих житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача, який позивачем протягом 2018-2019 років своєчасно та в повному обсязі не виконувався.

Оскільки позивач не оскаржував рішення про відмову у призначенні субсидії за період жовтень 2018 - квітень 2019, доказів протилежного до суду не надано, тобто фактично погодився з такою відмовою, отже надані житлово-комунальні послуги за цей період він повинен був сплачувати у повному обсязі без субсидії, чого зроблено не було.

За наведених обставин спростовуються доводи позивача про відсутність його вини щодо боргу, який виник зі сплати за комунальні послуги за 2018-2019 роки.

Також судом відхиляються доводи відповідача з приводу заробітної плати дружини позивача ОСОБА_3 , 1971 р.н., яка була менше ніж мінімальна, у зв`язку з чим ЄСВ сплачено лише за три місяці, що також є підставою для відмови у призначенні субсидії позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до пп.3 п.14 Положення №848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:

за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або

нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або

ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадків, коли наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за таких осіб).

Рішення комісії, яке оскаржується, не містить посилань на пп.3 п.14 Положення №848, як підставу для відмови у призначенні субсидії та не містить жодних обґрунтувань з приводу зазначених відповідачем обставин. Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наведених відповідачем обставин.

З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність таких доводів відповідача.

Щодо обраного позивачем способу захисту його прав шляхом зобов`язання Правобережне Управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг з 01 жовтня 2019 року у відповідному розмірі з метою відновлення його прав та інтересів, суд зазначає наступне.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до ч. 4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному п.4 ч.2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд зауважує, що при розгляді заяви про призначення субсидії компетентним органом перевіряються подані особою документи та додаткові документи, які надаються на запити структурних підрозділів з питань соціального захисту населення, вирішується питання щодо можливості розгляду питання призначення субсидії структурним підрозділом чи відповідною комісією, при цьому за результатами розгляду документів у відповідача є декілька варіантів прийняття рішення: призначення житлової субсидії; непризначення житлової субсидії (у разі, коли за результатами розрахунку житлової субсидії її розмір має нульове або від`ємне значення); відмову в призначенні житлової субсидії; подання документів на розгляд комісії.

Отже, позивач, заявляючи вимогу про зобов`язання відповідача призначити субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг з 01 жовтня 2019 року у відповідному розмірі з метою відновлення своїх прав та інтересів, просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.

Окрім того, суд вважає, що заявлена позивачем вимога спрямована на майбутнє, тобто є передчасною, оскільки рішення щодо призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг приймається після розгляду суб`єктом владних повноважень відповідної заяви з усіма документами, проте, на цей час, відповідач повторно не розглянув заяви позивача, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача Правобережне Управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг з 01 жовтня 2019 року у відповідному розмірі з метою відновлення його прав та інтересів, отже наведена вимога позивача не підлягає задоволенню.

Проте, оскільки право позивача на отримання законного та обґрунтованого рішення за результатами розгляду його заяв було порушено, суд вважає, що з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №50509 від 03.10.2019 року про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через AT «Ощадбанк» на домогосподарство, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та заяву від 31.10.2019 року про призначення субсидії з 01.10.2019 року з боргами, з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, не доведено правомірність прийняття рішення, яке оформлене протоколом від 18 грудня 2019 року №17-Ч, в частині відмови в призначені житлової субсидії з 01.10.2019 ОСОБА_1 на підставі пп.7 п.14 постанови КМУ від 21.10.1995 № 848 (в редакції від 14.08.2019 №807), тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання такого рішення протиправним та його скасування в цій частині.

В свою чергу вимога позивача зобов`язати Правобережне Управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 жовтня 2019 року у відповідному розмірі з метою відновлення його прав та інтересів є необґрунтованою та передчасною, а тому задоволенню не підлягає.

При цьому, суд вирішив вийти за межі позовних вимог та з метою захисту порушених прав позивача зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №50509 від 03.10.2019 року про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через AT «Ощадбанк» на домогосподарство, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та заяву від 31.10.2019 року про призначення субсидії з 01.10.2019 року з боргами, з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач просив стягнути з Правобережного Управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Частиною 1 ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката до суду було надано: договір №1/20 про надання правничої допомоги від 05.02.2020 року, додаткову угоду №1 до договору №1/20 від 05.02.2020 року (в якій сторони погодили вартість надання правничої допомоги у розмірі 2000,00 грн.), акт наданих послуг від 07.02.2020 року за договором №1/20 від 05.02.2020 року (згідно якого Адвокатське об`єднання надало послуги з підготовки позовної заяви та витратило 2 години часу, ціна за послуги визначена 2000,00 грн.), квитанцію від 10.02.2020 року №0.0..1 про сплату позивачем 2000,00 грн. згідно умов договору №1/20 від 05.02.2020 року.

Отже, наданими позивачем документами підтверджено понесення ним витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 2000,00 грн. та відповідачем не було заявлено клопотання, в порядку ч.6 ст.134 КАС України, про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовну заяву задоволено частково, тому понесені позивачем судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката підлягають частковому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 1/2 від 2000,00 грн. = 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (, вул. Трудова, буд.1 А, м. Дніпро, 49068) про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям Дніпровської міської ради Правобережного Управління соціального захисту населення по Чечелівському району, яке оформлене протоколом від 18 грудня 2019 року №17-Ч, в частині відмови в призначені житлової субсидії з 01.10.2019 ОСОБА_1 на підставі пп.7 п.14 постанови КМУ від 21.10.1995 № 848 (в редакції від 14.08.2019 №807).

Зобов`язати Правобережне Управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №50509 від 03.10.2019 року про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через AT «Ощадбанк» на домогосподарство, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та заяву від 31.10.2019 року про призначення субсидії з 01.10.2019 року з боргами, з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного Управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради () витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.04 2020 р.

Суддя О.М. Неклеса