Справа № 712/7705/17
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/7705/17 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, в якому просили:

- визнати протиправними дій Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо зняття 11.08.2015 позивачів з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, як правонаступника Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, сформувати інформацію про скасування зняття позивачів з реєстрації місця проживання за вказаною адресою і передати до реєстру територіальної громади.

Позов обґрунтовано тим, що позивачі є громадянами України, які відповідно до вимог закону з 16.05.2008 проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому наймачем вказаної квартири являлась ОСОБА_1 .

У березні 2017 року ОСОБА_1 , яка тимчасово виїжджала за кордон, приїхала в Україну і їй стало відомо, що вона та її діти зняті з реєстрації за місцем проживання, втім жодних заяв про зняття з реєстрації за місцем проживання вони не подавали.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2017 року даний позов було задоволено повністю. Визнано дії Соснівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Черкаській області щодо зняття 11.08.2015 з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 протиправними. Зобов`язано Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради сформувати інформацію про скасування зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та передати до реєстру територіальної громади.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач - Соснівський РВ ГУ ДМС України в Черкаській області подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цього адміністративного позову в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року апеляційну скаргу Соснівського РВ ГУ ДМС України в Черкаській області залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

У березні 2018 року ОСОБА_4 , яка не є учасником цієї справи, також звернулася з апеляційною скаргою на вищезазначену постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2017 року, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою у зв`язку з пропуском ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження за відсутності поважних причин.

Постановою Верховного Суду від 21 червня 2019 року ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2018 року - скасовано, а справу направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

ОСОБА_5 , який не є учасником цієї справи, 09.10.2019 також звернувся з апеляційною скаргою на вищезазначену постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2017 року, в якій просив закрити провадження у даній справі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - задовольнено частково.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року - скасовано, дану справу направлено на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

Направляючи справу на новий розгляд, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при постановлені ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції перевірялося виключно в межах апеляційної скарги Соснівського РВ ГУ ДМС України в Черкаській області, питання предметної юрисдикції даного спору не досліджувалося.

Втім, встановлення під час розгляду даних апеляційних скарг порушення судом першої інстанції правил предметної підсудності свідчить про наявність достатніх та необхідних правових підстав для направлення справи на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

Під час нового розгляду справи, від представників третіх осіб ОСОБА_5 - адвоката Сененко К.В. (вх.від 27.01.2020), ОСОБА_4 - адвоката Вовка А.І. (вх.від 09.01.2020), ОСОБА_6 - адвоката Пилипенко Р.Б. (вх.від 07.02.2020) надійшли клопотання про закриття провадження у справі, які мотивовані тим, що дану справу не належить розглядати правилами адміністративного судочинства, оскільки у провадженні загального суду наявні спори між учасниками цієї справи (позивачами та третіми особами) стосовно вселення у вищевказану квартиру, її приватизації тощо, тобто, позовні вимоги у цій справі є похідними, пов`язані з реалізацією права власності на житло.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року клопотання про закриття провадження у справі від представників третіх осіб: ОСОБА_5 - адвоката Сененко К.В. (вх.від 27.01.2020), ОСОБА_4 - адвоката Вовка А.І. (вх.від 09.01.2020), ОСОБА_6 - адвоката Пилипенка Р.Б. (вх.від 07.02.2020), - задоволено.

Закрито провадження у справі за позовом про визнання протиправними дій Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо зняття 11.08.2015 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , - та про зобов`язання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, як правонаступника Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, сформувати інформацію про скасування зняття їх з реєстрації місця проживання за вказаною адресою і передати до реєстру територіальної громади. Роз`яснено учасникам, що заявлений спір відноситься до юрисдикції загального місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції суперечать висновкам, викладеним в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019, оскільки судом було з`ясовано та встановлено предметну та інстанційну підвідомчість даного спору, яка набрала законної сили та не була скасована у встановленому нормами КАС України порядку.

У даному випадку дані позовні вимоги стосуються захисту їх особистого немайнового права, пов`язаного із свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, які були порушені протиправними діями суб`єкта владних повноважень.

Відсутність інформації про зареєстроване місце проживання особи у Єдиному державному демографічному реєстрі є перешкодою щодо реалізації особою особистого (немайнового) права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.

Відтак, на думку апелянта, суд першої інстанції помилково визначено наявність майнового характеру у даному спорі, оскільки реєстраційний облік особи за своєю праововю природою відмінний від права власності та не надає, не створює за собою жодних прав, характерних правам власника.

У відзиві на апеляційну скаргу Управлінням Державної міграційної служби України у Черкаській області зазначено, що даний спір має приватно-правовий характер, оскільки предметом даних правовідносин є майнові права на квартиру.

Окрім того, відповідачем зазначено, що оскільки 06.07.2017 начальником Соснівського районного відділу у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області затверджено висновок за наслідками перевірки підстав зняття позивачів з місця реєстрації та прийнято рішення про скасування зняття позивачів з місця реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тому УДМС України в Черкаській області виконало всі можливі дії для забезпечення реалізації державної політики у сфері міграції.

У відзиві на апеляційну скаргу третьою особою - ОСОБА_5 звернуто увагу, що вирішення даного спору є спробою позивачів визнати незаконними рішення та дії суб`єктів владних повноважень, які вчинялись в ході приватизації квартири АДРЕСА_2 на ОСОБА_6 , з подальшим оскарженням правомірності її не відчуження на користь ОСОБА_4 , а надалі - на ОСОБА_5 як кінцевого набувача нерухомого майна.

Виходячи з характеру спірних житлових правовідносин, на думку третьої особи даний позов є по суті способом захисту цивільного права, та аж ніяк не публічно-правовим спором.

Відтак, враховуючи приватно-правовий характер спору стосовно приватизації даної квартири, суд першої інстанції правомірно закрив провадження у даній справі.

27 квітня 2020 року від представника позивача - адвоката Могилея С.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника.

Також, 27.04.2020 від Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради.

28 квітня 2020 року інші сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, з огляду на постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проживали та були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджено відповідними відмітками у їх паспортах в графі місце проживання.

Наймачем вказаної квартири являлася ОСОБА_1 , членами її сім`ї були брат - ОСОБА_6 , син - ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою виданої КП «Соснівська Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради 07.10.2016 №6937.

Заочним рішенням Соснівського райсуду від 27.10.2016 у цивільній справі №712/6733/16-ц позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа КП «Соснівська служба утримання будинків» про зміну договору житлового найму - задоволено, змінено договір найму жилого приміщення кв АДРЕСА_2 , відкрито особовий рахунок на наймача - ОСОБА_6 замість ОСОБА_1 .

У березні 2017 року ОСОБА_1 приїхала в Україну після тимчасового перебування за кордоном та їй стало відомо, що вона та її діти зняті з реєстрації за місцем проживання.

28 березня 2017 року після звернення до Соснівського районного відділу УДМС України в Черкаській області ОСОБА_1 отримала відповідь про те, що 11.08.2015 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зняті з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивачі звернулись з цим позовом до суду.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги у цій справі викликані насамперед метою захисту житлових прав позивачів, відтак такі позовні вимоги мають похідний характер і забезпечать ефективність судового захисту під час спільного розгляду їхніх цивільних спорів, тому даний спір не підвідомчий адміністративному суду.

Окрім того, спірні правовідносини фактично вирішені у позасудовому порядку з огляду на рішення начальника Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 11.07.2017 №2826 про скасування зняття з реєстрації місця проживання позивачів за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria2» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …».

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Абзацом 3 пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у цьому Кодексі термін публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст. 17 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на момент прийняття судом оскаржуваної ухвали) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У той же час, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Вказане узгоджується з висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/3620/17 (провадження № 11-1393апп18).

Частиною третьою статті 19 КАС України визначено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини у даній справі стосуються визнання незаконним зняття 11.08.2015 позивачів з реєстрації місця їх проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, даний спір направлений на поновлення порушеного права проживання та користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з незаконним зняттям позивачів з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, тобто спрямований на поновлення прав у сфері житлових відносин.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною четвертою статті 11 ЦК України у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення/припинення цивільних прав та обов`язків.

До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

На підставі частини першої статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Оскільки спір про поновлення реєстрації місця проживання позивачів може впливати на майнові права та інтереси третіх осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то цей спір стосується приватно-правових відносин і, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №646/8672/17 (провадження № 11-848апп19).

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, слід зазначити, що між учасниками цього спору наявні судові спори стосовно користування та права власності на вищевказану квартиру: про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням (справи №712/13166/18, №712/1285/19), скасування рішення Соснівського РВ у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 11.07.2017 №2826, яким скасовано зняття позивачів з реєстрації місця проживання (справа №712/15767/18), усунення перешкод у користування квартирою шляхом вселення (справа №712/15813/19).

Вказане свідчить про те, що дані позовні вимоги виникли з приводу захисту житлових прав та інтересів позивачів та мають похідний характер від вимог у приватно-правовому спорі.

Окрім того, колегія суддів як і суд першої інстанції звертає увагу, що рішенням начальника Соснівського районного відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 11.07.2017 №2826 на підставі висновку від 06.07.2017 скасовано зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно листів Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 17.02.2020 №3254-01-10, №3255-01-10, №3256-01-10 позивачі відповідно до адресної картки особи з 16.08.2008 до цього часу зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, дані правовідносин фактично вирішено у позасудовому порядку.

Посилання апелянта на те, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 набрала законної сили та питання предметної та підвідомчої підсудності було встановлено у вказаному рішенні колегія суддів оцінює критично, оскільки під час винесення вказаної постанови не досліджувалось питання порушення правил юрисдикції адміністративних судів, а лише була надана оцінка щодо предметної підсудності даної справи.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук