Справа № 580/799/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року справа № 580/799/20

10 годин 15 хвилини м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/799/20

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач не прибув]

до територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області (вул. Гоголя, 316, м.Черкаси, 18015, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача не прибув]

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, прийняв рішення.

05.03.2020 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, з урахуванням заяви про усунення недоліків просить:

- визнати неправомірною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 19.12.2018 до 31.12.2019 включно з урахуванням регіонального коефіцієнта 1,1, визначеного пунктом 1 частини 4 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за період з 19.12.2018 до 31.12.2019 включно, виходячи із базового розміру посадового окладу із застосуванням регіонального коефіцієнта 1,1, визначеного пунктом 1 частини 4 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за виключенням виплачених сум.

Ухвалою від 11.03.2020 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 25.03.2020. Ухвалою від 25.03.2020 відкладено розгляд справи до 28.04.2020.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем всупереч закону під час виплати суддівської винагороди за період з 19.12.2018 до 31.12.2019 включно не враховано регіональний коефіцієнт 1,1, визначений пунктом 1 частини 4 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402). На звернення щодо нарахування та виплатити позивачу недоплачену суддівську винагороду за період з 19.12.2018 до 31.12.2019 включно, виходячи із базового розміру посадового окладу із застосуванням регіонального коефіцієнта 1,1, визначеного пунктом 1 частини 4 статті 135 Закону №1402, за виключенням виплачених сум відповідачем протиправно відмовлено листом від 04.03.2020 № 02-571/20.

Відповідач позов не визнав, 16.04.2020 подав до суду відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що ТУ ДСА України у Черкаській області не є роботодавцем позивача. Голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень видає накази і розпорядження. Відповідачем зазначено, що штатний розпис апаратів судів затверджується за погодженням з головою відповідного суду в межах обсягів видатків на утримання відповідного суду. До повноважень голови відповідного суду належить погодження посадових окладів суддів та працівників апарату суду, внесення відповідних змін до штатних розписів для подальшого нарахування ТУ ДСА України у Черкаській області суддівських винагород та заробітних плат працівникам суду. Відповідачем зазначено, що Черкаським районним судом Черкаської області протягом 2018 та 2019 років були подані на затвердження до територіального управління ДСА України у Черкаській області штатні розписи станом на 01.01.2018 та 01.01.2019 за підписом голови суду з посадовими окладами без врахування регіонального коефіцієнту. Листом від 04.03.2020 № 02-572/20 позивачу було рекомендовано надати відповідні організаційно-розпорядчі документи для проведення нарахувань. У відзиві викладено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю з огляду на таке.

Конституцією України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 28.12.2010 №1290/2010, ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років на посаду судді Черкаського районного суду Черкаської області (а.с.7-9).

Відповідно до Указу Президента України від 19.12.2018 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Черкаського районного суду Черкаської області безстроково (а.с.10-11).

Згідно рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 29.12.2016 № 367/ко-16 визнано суддю Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 таким, що відповідає займаній посаді (а.с.12-13).

Згідно штатного розпису Черкаського районного суду Черкаської області розмір суддівської винагороди визначено у сумі 35240 грн (а.с.65).

Відповідно до штатного розпису Черкаського районного суду Черкаської області на 01.01.2019 розмір суддівської винагороди становить 28815 грн (а.с.67).

Згідно інформації з офіційного сайту Черкаської міської ради (http://chmr.gov.ua/ua/text.php?s=7&s1=188&s2=223) чисельність населення м. Черкаси у 2018 році становила 278 200 чоловік (а.с.68), тобто чисельність населення перевищує сто тисяч осіб, що відповідає пункту 1 частини 4 статті 135 Закону № 1402.

Відповідно до інформації з офіційного сайту Черкаської міської ради (http://chmr.gov.ua/ua/text.php?s=7&s1=188&s2=223) чисельність населення м. Черкаси у 2019 році становила 277 300 чоловік (а.с.68), тобто чисельність населення перевищує сто тисяч осіб, що відповідає пункту 1 частини 4 статті 135 Закону № 1402.

Чисельність населення (за оцінкою) по містах обласного значення та районах на 1 лютого 2020 року та середня чисельність у січні 2020 року згідно відомостей з сайту Головного управління статистики у Черкаській області (http://www.ck.ukrstat.gov.ua/?p=stat_mig) у м. Черкасах становить 275482 чоловік (а.с.69).

Учасниками справи не заперечується факт, що чисельність населення м. Черкаси у 2018 та 2019 роках перевищувала 100 000 осіб.

Стаття 130 Конституції України гарантує, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється спеціальним законом про судоустрій. Відповідно до частини 1 статті 135 Закону №1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 135 Закону № 1402 суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно частини 3 статті 135 Закону № 1402 базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до пункту 24 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 розмір посадового окладу судді, з 01.01.2018 становить: для судді місцевого суду - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Пунктом 22 розділу «прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. За змістом статті 83 Закону №1402 кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); професійна етика; доброчесність. Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. Підставами для призначення кваліфікаційного оцінювання є: заява судді (кандидата на посаду судді) про проведення кваліфікаційного оцінювання, у тому числі для участі у конкурсі; рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом.

Відповідно до пункту 59 Висновку Консультативної ради європейських суддів (далі - КРЄС) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи з питання «Правосуддя та суспільство» зазначено, що юридичні поняття та норми можуть бути вичерпно пояснені цитуванням законодавства або судових рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі Rysovskyy проти України від 20.10.2011 (заява №29979/04) зазначено про особливу важливість принципу «належного урядування», що коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. На них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, що посилять прозорість і ясність дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість, оскільки будь-яка інша позиція була би рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило би загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Державні органи, що не впроваджують або не дотримуються власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСПЛ у справі Rysovskyy проти України, 29979/04).

Оцінюючи дії відповідача щодо невраховування територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Черкаській області до посадового окладу позивача регіонального коефіцієнту 1,1, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 4 статті 135 Закону № 1402 до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються регіональні коефіцієнти: 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Суд зазначає, що законодавцем встановлена складова оплати праці, пов`язана з навантаженням судді, який здійснює правосуддя, пов`язаним з чисельністю населення.

Пунктом 17 «прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 встановлено, що повноваження суддів, призначених на посаду строком на п`ять років до набрання чинності цим Законом, припиняються із закінченням строку, на який їх було призначено. Судді, повноваження яких припинилися у зв`язку із закінченням такого строку, можуть бути призначені на посаду судді за результатами конкурсу, що проводиться в порядку, встановленому цим Законом.

Застосування регіонального коефіцієнту залежить від розташування суду, в якому суддя здійснює судочинство, тобто від кількості жителів відповідного населеного пункту та факту здійснення суддею судочинства.

У постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 804/3609/18 (ЄДРСР 79557014) зазначено, що передбачений частиною 4 статті 135 Закону № 1402 регіональний коефіцієнт є складовою частиною посадового окладу судді. Застосування регіонального коефіцієнту залежить від розташування суду, в якому суддя здійснює судочинство, тобто від чисельності населення відповідного населеного пункту та факту здійснення суддею судочинства.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні у справі Сук проти України від 10.03.2011 № 10972/05 зазначено, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Якщо законодавча норма, що передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Суд зазначає, що держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, що їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи оцінку твердженням відповідача щодо відсутності повноважень на внесення відповідних змін до кошторису, суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 1 статті 147 Закону № 1402 в Україні діє єдина система забезпечення функціонування судової влади - судів, органів суддівського врядування, інших державних органів та установ системи правосуддя.

Згідно пункту 3 статті 148 Закону № 1402 функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: 2) Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України. Пунктом 4 статті 148 Закону № 1402 функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до частини 1 статті 151 Закону № 1402 державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Згідно пункту 1 положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, затвердженого головою Державної судової адміністрації України 25.09.2015 територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області є територіальним органом Державної судової адміністрації України та їй підпорядковується. Основним завданням ТУ ДСА України у Черкаській області є організаційне забезпечення діяльності місцевих судів Черкаської області та фінансове забезпечення місцевих загальних судів Черкаської області з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів цих судів та забезпечення роботи органів суддівського самоврядування. Відповідно до пункту 4.1 зазначеного положення до повноважень територіального управління ДСА України у Черкаській області належить забезпечення належних умови діяльності місцевих судів Черкаської області в межах повноважень, визначених законом.

Згідно статті 152 Закону № 1402 серед повноважень Державної судової адміністрації України передбачено підготовку бюджетного запиту. Відповідно до пункту 9 статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетний запит документ, підготовлений головним розпорядником бюджетних коштів, що містить пропозиції з відповідним обґрунтуванням щодо обсягу бюджетних коштів, необхідних для виконання покладених на нього функцій на середньостроковий період, на підставі відповідних граничних показників видатків бюджету та надання кредитів з бюджету.

До повноважень відповідача належить нарахування та виплати суддівської винагороди позивачу з урахуванням регіонального коефіцієнта 1,1, тому відповідач був зобов`язаний нараховувати та виплачувати позивачу суддівську винагороду з урахуванням регіонального коефіцієнта 1,1, визначеного пунктом 1 частини 4 статті 135 Закону № 1402 за період з 19.12.2018 до 31.12.2019 включно.

Оцінюючи дії відповідача щодо не нарахування та не виплати суддівської винагороди з урахуванням регіонального коефіцієнта 1,1, визначеного пунктом 1 частини 4 статті 135 Закону № 1402 за період з 19.12.2018 до 31.12.2019 включно за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що відповідач діяв протиправно, не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, встановлений законами України, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену суддівську винагороду за період з 19.12.2018 до 31.12.2019 включно, виходячи із базового розміру посадового окладу із застосуванням регіонального коефіцієнта 1,1, визначеного пунктом 1 частини 4 статті 135 Закону № 1402, за виключенням виплачених сум, належить задовольнити.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що позов особи, звільненої від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» задоволено повністю, а доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 19.12.2018 до 31.12.2019 включно з урахуванням регіонального коефіцієнта 1,1, визначеного пунктом 1 частини 4 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за період з 19.12.2018 до 31.12.2019 включно, виходячи із базового розміру посадового окладу із застосуванням регіонального коефіцієнта 1,1, визначеного пунктом 1 частини 4 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за виключенням виплачених сум.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням пункту 3 розділу Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області [вул. Гоголя, 316, м.Черкаси, 18015, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 28.04.2020.

Суддя Л.В. Трофімова