Справа № 679/348/20
Суддя: Стасюк Р. М.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/28/2020
Справа № 679/348/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стасюка Р.М.,

секретаря судовго засідання Федорчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Нетішин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Юрчика Василя Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до інспектора відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Юрчика В.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 13.03.2020 року о 12 год. 26 хв. інспектором відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області капралом поліції Юрчиком В.О. відносно нього було винесено постанову серії ЕАК №2238832 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 255 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 13.03.2020 року о 12 год. 26 хв. в м.Ковель на 438 км. автодороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин водій керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 73 км/год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом ТгuСАМ ТС000698, чим порушив п.12.4 ПДР України - порушення швид. режиму в населених пунктах (дозвол. швид. не більше 50 км/год)» та скоїв адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Постанову від 13.03.2020 року серії ЕАК №2238832 про накладання адміністративного стягнення вважає протиправною, оскільки вона не ґрунтується на фактичних обставинах та вимогах чинного законодавства.

Позивач вказує, що рухався прямо по автодорозі з м.Любомиль до м.Ковель. Смуга руху по якій він рухався в потоці автомобілів, була переповнена транспортними засобами, в тому числі і великогабаритним автотранспортом, які рухалися у попутному та зустрічному напрямках з швидкістю, приблизно до 80 км/год. Перед в`їздом у м.Ковель, приблизно за 100 м. від інформаційно-вказівного знаку 5.45 ПДР України (початок населеного пункту) він почав плавно зменшувати швидкість автомобіля шляхом зменшення оборотів двигуна.

Згідно вимог передбачених пунктом 1.5 ПДР України: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

Відповідно до положень підпункту «е» пункту 2.14 ПДР України: «Водій має право: відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян».

Позивач, вважає, що враховуючи дорожню обстановку, він не міг різко загальмувати, так як це могло спричинити дорожньо-транспортну пригоду з великогабаритними транспортними засобами, що рухалися позаду нього, однак швидкість його автомобіля зменшувалась і перед дорожнім знаком 5.45 ПДР України становила 69 км/год.

В подальшому, проїхавши від знаку 5.45 ПДР України 30-50 метрів, він був зупинений працівником поліції, після чого до його автомобіля підійшов відповідач - ОСОБА_2 та повідомив про порушення швидкісного режиму, а саме керування позивачем автомобілем в населеному пункті з перевищенням швидкості на 23 км/год.

Позивач заперечував факт порушення ПДР, однак працівник поліції повідомив його, що порушення зафіксовано ним особисто за допомогою приладу TruCAM ТС000698 і розгляд справи буде відбуватися негайно на місці зупинки. О 12 год. 26 хв. 13.03.2020 року відповідач оголосив позивачу Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2238832.

Висновки інспектора Управління патрульної поліції про наявність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КупАП ґрунтуються на технічних даних, отриманих вимірювачем швидкості TruCAM.

У зв`язку з цим позивач має обґрунтовані підставі недовіряти технічному приладу вимірювання швидкості руху, який знаходився в руках інспектора. Вказуючи на те, що документи про повірку та сертифікацію вимірювача інспектор поліції йому не надав.

Крім того, лазерний вимірювач швидкості TruCAM ТС000698, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362, сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UА-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є не чинним з 02.11.2015 року та станом на момент його зупинення - 13.03.2020 року.

Тобто технічні дані щодо показників швидкості, отримані за допомогою цього засобу вимірювання, не можуть використовуватись на підтвердження обставин скоєння правопорушення.

Крім того, мотивуючи свою невинуватість позивач зазначив, що в його діях відсутній склад правопорушення, так як він діяв у відповідності до положень ПДР України (п.1.4; п.2.14). Безпека дорожнього руху ним була забезпечена. Вказує на протиправність дій поліцейського при винесенні відносно нього постанови, оскільки останній виніс таку за відсутності доказів його винуватості та без врахування його пояснень, при цьому не дотримався вимог ст.268 КУпАП.

На підставі викладеного вище, позивач просив суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАК №2238832 від 13.03.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, на розгляд справи не з`явився, направив на адресу суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

У відзиві відповідач зазначив, що під час несення служби в м.Ковель на автодорозі М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» 438 км., - 13.03.2020 року інспектором роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП Юрчиком В.О. за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС000698) о 12 год. 26 хв. було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу Volkswagen Caddy з номерним знаком НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122 КУпАП.

Внаслідок , чого водію транспортного засобу Volkswagen Caddy, було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію». Поліцейський ОСОБА_2 . підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР України на підставі ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 «а» ПДР України. Водій виконав законну вимогу та надав запитувані документи для перевірки. Після чого, було встановлено, що водієм транспортного засобу Volkswagen Caddy, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі ст.279 КУпАП інспектором Юрчиком В.О. було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення з оголошення Волковецькому А.В. яка саме справа підлягає розгляду, та що він притягається до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Було заслухано усні пояснення Волковецького А.В. по факту вчиненого ним правопорушення.

Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Крім того, факт вчинення правопорушення зафіксований лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000698). Фотознімок приладу містить інформацію про автомобіль позивача «Volkswagen Caddy» НОМЕР_1 , який рухався на автодорозі М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» 438 км з швидкістю 73 км/год., перевищивши при цьому швидкість руху в населеному пункті на 23 км/год. Вказана обставина також підтверджується відповідним відеозаписом з вищевказаного приладу.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/18036, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15.01.2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000698) є придатним до застосування.

Позивачу було роз`яснено положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. З`ясувавши всі обставини справи поліцейським було правомірно винесено оскаржувану постанову, накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 255 гривень, копію постанови вручено позивачу під підпис на місці винесення постанови.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАК №2238832 від 13.03.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Як вбачається з вказаної постанови, 13.03.2020 року о 12 год. 26 хв. в м.Ковель на 438 км. автодороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин водій керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 73 км/год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом ТгuСАМ ТС000698, чим порушив п.12.4 ПДР України - порушення швид. режиму в населених пунктах (дозвол. швид. не більше 50 км/год)» та скоїв адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Розгляд справи поліцейським проводився на місці події, оскаржувана постанова винесена без складання протоколу про адміністративне правопорушення та вручена позивачу.

Судом встановлено, що факт перевищення позивачем швидкості зафіксований лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000698).

Правомірність використання відповідачем вищевказаного технічного приладу стверджується: свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/18036 виданого 15.01.2020 року ДП «Укрметртестстандарт»; експертним висновком № 04/02/03/-3008 від 27.09.2018 року, виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 із довжиною ключа 256 біт та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Водночас, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UА-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012 року, на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 року пристрій TruCam виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

При цьому, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями. Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Зафіксовані 13.03.2020 року лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 обставини не викликають сумніву в тому, що саме позивач ОСОБА_1 допустив перевищення швидкості руху керованого ним автомобіля в населеному пункті.

Зокрема, відео здійснене приладом TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000698) містить інформацію про те, що автомобіль позивача Volkswagen Caddy з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався на 438 км автодороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» (населений пункт м.Ковель) зі швидкістю 73 км/год.

Вказана обставина також підтверджується відповідним відеозаписом з приладу TruCam, який приєднаний представником відповідача до матеріалів відзиву.

У суду немає сумніву у доведеності факту перевищення ОСОБА_1 швидкості руху в населеному пункті м.Ковель Волинської області та у правомірності фіксації цього порушення поліцейськими, оскільки:

- згідно відповіді №2366/2.5 від 03.12.2019 року Служби автомобільних доріг у Волинській області на 438 км автомобільної дороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» знаходиться населений пункт м.Ковель, дорожній знак 5.45/5.46 «Початок/Кінець населеного пункту «Ковель» відповідно до Робочого проекту «Проектно-кошторисна документація з облаштування знаками маршрутного орієнтування автомобільної дороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин в межах Волинської області» на км 435+880 зі сторони м.Київ та км 445+480 зі сторони КПП «Ягодин».

Відповідно до ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п.4 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такий превентивний захід як зупинення транспортного засобу.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом п.12.4 ПДР України передбачено, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ч.1ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, перевіряючи дотримання суб`єктом владних повноважень вищевказаних норм права оцінює докази, які наявні у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оцінивши доводи позовної заяви та відзив на позовну заяву відповідача з приєднаними до нього письмовими доказами та відеозаписом, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, факт правопорушення зафіксований у встановленому законодавством порядку, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята уповноваженою особою, адміністративне стягнення накладено із врахуванням особи винного та конкретних обставин вчинення правопорушення.

Таким чином суд вважає, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст.222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 Кодексу.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015року(далі -Інструкція № 1395), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п.10 розділу ІІІ Інструкції №1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, повноваження щодо розгляду справи про порушення правил дорожнього руху, прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначення виду адміністративного стягнення відносяться до компетенції службової особи Національної поліції.

За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол.

Разом з тим, ч. 3 ст. 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція №1395.

Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу, що і було вчинено відповідачем.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пункт 2.3Правил дорожнього руху).

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом (пункт 1.10 Правил дорожнього руху).

Відповідно до пункту 8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Суд звертає увагу позивача на те, що з метою забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пункт 2.3 Правил дорожнього руху).

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, наведене свідчить про те, що відповідно до вимог ст.280 КУпАП відповідачем було з`ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративне стягнення було накладено у межах санкції, передбаченої вищевказаною нормою права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2,5-9, 19, 72, 77, 90, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст.9, 245, 251, 254, 268, 283, 286, 287 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Юрчика Василя Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р.М. Стасюк