Справа № 460/1044/20
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2020 року м. Рівне №460/1044/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Харчук Василь Іванович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

1.Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком у законодавчо встановлених розмірах з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком.

2.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області виплатити ОСОБА_1 недоплачені суми пенсії за віком, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком у 2018 році з 01 січня 1373 грн., з 1 травня 1435 грн., з 1 грудня 1497 грн; у 2019 році з 1 липня 1564,00 грн; з 1 грудня 1638,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що рішенням суду зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити пенсію позивачці з 27.12.2017, громадянці України, яка постійно проживає на території Сполучених Штатів Америки, на підставі заяви представника від 27.12.2017. Проте, відповідач відмовився виплачувати пенсію позивачці на її банківський рахунок, що зумовило повторне звернення до суду. Згодом рішенням суду зобов`язано пенсійний орган здійснювати виплату пенсії позивачці шляхом перерахування пенсії на банківський рахунок, відкритий в установі АТ "Ощадбанк", на підставі її заяви від 18.01.2019, з дня призначення пенсії. На виконання рішення суду, відповідач, на підставі заяви позивачки від 18.01.2019 перерахував на банківський рахунок невиплачену пенсію одним платежем у розмірі 31800,46грн., та в подальшому безпідставно виплачує виплачує пенсію щомісячно у розмірі 1373,00грн. З мотивів наведених у позові, представник позивача просив суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 26.02.2020 клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви. Прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

20.03.2020 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що стороною позивача не наведено жодних мотивів та обґрунтувань стосовно того, що було проявом протиправної дії чи бездіяльності. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений ст.122 КАС України. Поміж тим, ОСОБА_1 призначене пенсію за віком на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 по справі № 817/362/18. Однак, рішення суду не містить жодних зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії у разі збільшення розмірів мінімальної пенсії позивачу, а тому вимога про виплату недоплачених сум пенсії за віком, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком, є безпідставною та не підлягає задоволенню. З підстав наведених у відзиві, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

На електронну адресу суду 27.03.2020 надійшла відповідь на відзив від представника позивачки, в якій представник зазначив, що до 04.11.2019 позивачка навіть не знала про розмір пенсії, яка їй нараховується, так як цього дня надійшов платіж на загальну суму 31800,46грн. Отже, строк звернення до суду позивачка не пропустила. Більше того, право на пенсійне забезпечення продовжує порушуватися відповідачем, оскільки всупереч встановленого рівня мінімальної пенсії за віком, останній відмовляється її платити у належному розмірі.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріли по справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 у справі №817/362/18, яке набрало законної сили 02.07.2018, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Зобовязано Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити пенсію ОСОБА_1 з 27.12.2017, громадянці України, яка постійно проживає на території Сполучених Штатів Америки, на підставі заяви представника Харчука В.І. від 27.12.2017.

На виконання рішення суду, відповідач призначив позивачці пенсію. Водночас, як зазначено в рішенні суду від 10.06.2019 у справі №460/965/19, позивачка стверджувала, що їй пенсія не виплачувалася, у зв`язку з чим вона звернулася до суду повторно.

Так , рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 у справі №460/965/19, яке набрало законної сили 17.09.2019, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 на банківській рахунок, відкритий 18.01.2019 в установі АТ "Ощадбанк". Зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 шляхом перерахування пенсії на банківський рахунок, відкритий в установі АТ "Ощадбанк", на підставі її заяви від 18.01.2019, з дня призначення пенсії.

Відповідно до копії виписки з рахунків у національній валюті від 12.02.2020 встановлено, що залишок коштів на рахунку становить 36019,46 грн., з яких кошти у сумі 31800,46 грн., що надійшли на рахунок позивачки 04.11.2019 та місячні платежі по 1373,00 грн. за грудень 2019, січень-лютий 2020.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Стаття 25 Конституції України гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ст. 33 Конституції України).

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава гарантує, що право на пенсію в Україні є конституційним правом громадянина України, в тому числі в належному її розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV від 09.07.2003), загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як зазначено у ст.1 цього Закону, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно із абз. 8 ч.2 ст.5 Закону №1058-IV від 09.07.2003, виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення суду у справі №817/362/18 ОСОБА_1 з 27.12.2017, громадянці України, яка постійно проживає на території Сполучених Штатів Америки, на підставі заяви представника Харчука В.І. від 27.12.2017 призначено пенсію за віком.

Проте, як стверджується копією виписки з рахунків у національній від 12.02.2020 встановлено, що лише 04.11.2019 на рахунок позивачки надійшли кошти у сумі 31800,46грн., за результатами прийняття рішення у справі №460/965/19, яким зобов`язано пенсійний орган здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 , шляхом перерахування пенсії на банківський рахунок, відкритий в установі АТ "Ощадбанк".

Так, позивачка стверджує про допущення зі сторони Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області протиправної бездіяльності щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком.

З цього приводу суду необхідно звернути увагу на наступне.

За приписами ч.1 ст.28 Закону №1058-IV від 09.07.2003, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (ч.2 ст. 28 Закону №1058-IV від 09.07.2003).

Згідно із ч.3 цієї статті Закону, за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Для пенсій, призначених після 1 січня 2018 року, мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим цієї частини, виплачується після досягнення особою віку 65 років. До досягнення цього віку таким особам може бути призначена державна соціальна допомога на умовах і в порядку, визначених Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям".

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за наявності: у чоловіків - 35 років страхового стажу; у жінок - 30 років страхового стажу.

Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, які досягли віку 65 років та мають страховий стаж не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків.

Таким чином, з системного аналізу матеріалів по справі можна дійти висновку, що перерахунок пенсій здійснюватиметься автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Твердження відповідача, наведене у відзиві про те, що оскільки пенсію позивачці призначено, згідно із рішенням суду, яке не містить жодних зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії, у разі збільшення розмірів мінімальної пенсії, то підстав для виплат недоплачених сум пенсій позивачці - немає, є необґрунтованими і такими, що суперечать Конституції України та Закону №1058-IV від 09.07.2003.

Крім того, суд звертає увагу на неприпустимість тверджень суб`єкта владних повноважень про не зазначення у рішенні суду про призначення пенсії, зобов`язання пенсійного органу провести перерахунок пенсії у разі збільшення розміру мінімальної пенсії, оскільки незалежно від того, на яких умовах призначена пенсія особі, остання має гарантоване державою законне право і сподівання на збільшення розміру мінімальної пенсії за віком, у разі збільшення розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Сук проти України» від 10.03.2011, поняття «майно» в першій частині статті 1 Протоколу першого має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення. Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Відтак, право на пенсію включається в поняття «майно» в розумінні статті 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод . А тому, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат, в даному випадку збільшення розміру мінімальної пенсії за віком, у разі збільшення розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в рамках національної системи соціального забезпечення, та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

А тому, суд погоджується з твердженнями представника позивача про те, що позивачка отримала право на призначення пенсії за віком, і відповідач зобов`язаний це право реалізовувати незалежно від того, призначена пенсія добровільно чи за рішенням суду.

Відтак, заявлена позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком, у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, які втратили працездатність становить з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, які втратили працездатність становить з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Відповідно до копії виписки з рахунків у національній валюті від 12.02.2020 встановлено, що виплата пенсії позивачці проводиться у розмірі 1373,00 грн. щомісячно, з дати її призначення, згідно із рішення суду, що також не заперечується відповідачем.

Відтак, враховуючи, що зростання мінімальної пенсії обраховується виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та зважаючи на закріплені в у зазначених Законах розміри прожиткових мінімумів на одну особу в розрахунку на місяць, які втратили працездатність на 2018 та 2019 роки, та фактичний розмір виплати пенсії позивачці, то суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області виплатити ОСОБА_1 недоплачені суми пенсії за віком, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком у 2018 році з 01 січня 1373 грн., з 1 травня 1435 грн., з 1 грудня 1497 грн; у 2019 році з 1 липня 1564,00 грн; з 1 грудня 1638,00 грн. підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Поміж тим, у відповідності до приписів п.4 ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи наведене та те, що суд встановив бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком, у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком, то суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області проводити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком.

Крім того, у даному випадку суд не вбачає задоволення позовних вимог наперед та захист неіснуючого порушеного права, оскільки відповідно до копії виписки з рахунків у національній від 12.02.2020 встановлено, що 03.01.2020 та 04.02.2020 на рахунок позивачки також надійшли кошти у сумі 1373,00грн., тобто з врахуванням мінімальної пенсії за віком у січня 2018 року. Однак, у 2020 році у відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» мінімальний розмір пенсії за віком також зростає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Оскільки судом встановлений факт наявності порушеного права позивача з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, то суд вважає, що поданий позов необхідно задовольнити повністю.

Враховуючи те, що позивачка ухвалою суду від 25.02.2020 звільнена від сплати судового збору, а докази понесення інших витрат суду не надано, то підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України - відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком, у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виплатити ОСОБА_1 недоплачені суми пенсії за віком, з урахуванням виплачених сум та збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком у 2018 році з 01 січня 1373 грн., з 1 травня 1435 грн., з 1 грудня 1497 грн; у 2019 році з 1 липня 1564,00 грн; з 1 грудня 1638,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 27 квітня 2020 року.

Суддя Зозуля Д.П.