Справа № 648/1613/17
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 квітня 2020 року

Київ

справа №648/1613/17

касаційне провадження №К/9901/38522/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Єзерова А.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 01.09.2017 (головуючий суддя: Рибас А.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 (головуючий суддя: Кравець О.О., судді: Домусчі С.Д., Коваль М.П.) у справі №648/1613/17 за позовом ОСОБА_1 до Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання рішення незаконним та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області (далі - відповідач), в якому просив:

визнати протиправним рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах;

зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) починаючи з 30.03.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він відпрацював більше 20-ти років трактористом - машиністом і його діяльність була безпосередньо пов`язана з виробництвом сільськогосподарської продукції в рослинництві і тваринництві. Позивач наголошує, що період його роботи на посаді, що дає право на призначення пільгової пенсії підтверджується документально та показами свідків.

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 01.09.2017, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017, адміністративний позов задоволено частково:

визнано незаконним рішення відповідача від 30.03.2017 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язано відповідача призначити з 22.11.2016 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції відповідно до пункту «в» статті 13 Закону №1788-XII на підставі записів в його трудовій книжці, з урахуванням записів в ній про його роботу на посаді тракториста.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач має достатній трудовий стаж на посаді тракториста та тракториста-машиніста, що дає право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до «в» статті 13 Закону №1788-XII. Трудовий стаж позивача підтверджується документально та показами свідків. При цьому, пільгова пенсія має бути призначена з 22.11.2016, тобто з моменту звернення за призначенням пенсії.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Касаційна скарга обґрунтована тим, що у позивача недостатньо трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах. Скаржник також відзначив, що позивачем не надано пенсійному органу уточнюючих довідок про пільгових характер роботи.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.11.2017 відкрито касаційне провадження у справі.

15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

В порядку статті 31 КАС України, пункту 15 Перехідних положень КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 26.06.2019 визначений новий склад суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23.04.2020 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.

Позивач правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористався.

Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судами, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1977 по 2016 роки працював на посаді тракториста та тракториста-машиніста на різних підприємствах, що підтверджується записами з трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Позивач має посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 .

По досягненню 55-річного віку позивач 22.11.2016 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 13 Закону №1788-XII.

Листом від 30.03.2017 відповідач відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії за віком, посилаючись на ненадання заявником уточнюючих довідок підприємств, що підтверджують наявність пільгового стажу на посаді тракториста-машиніста, який безпосередньої занятий у виробництві сільгосппродукції.

Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Частиною третьою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1058-IV) передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

За змістом положень пункту «в» частини першої статті 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 7. Так, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгосп робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

На підставі відомостей, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1977 по 2016 роки працював на посаді тракториста та тракториста-машиніста на різних підприємствах.

Отже, записами з трудової книжки позивача підтверджується трудовий стаж ОСОБА_1 на посаді, що дає право на призначення пільгової пенсії, а тому вимога відповідача додатково надати уточнюючі довідки підприємств про пільговий характер робіт є необгрунтованою.

При розгляді справи судом першої інстанції також були допитані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили, що позивач працював ненормований робочий час протягом року, а взимку, коли не було роботи на полі, він працював на тракторі на фермі та займався ремонтом тракторів.

Відповідно до статей 69, 70, 77 КАС України (у редакції чинній на момент вирішення справи) показання свідка є джерелом доказів, тобто фактичними даними, на підставі яких суд встановлює обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Показання свідка - це один із найважливіших засобів доказування в адміністративному процесі, з якого суд отримує відомості про обставини справи.

Отже, зазначеною інформацією підтверджується, що позивач був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції і його стаж роботи на посаді тракториста та тракториста-машиніста складає більше 20 років, а тому колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності у останнього достатнього пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону №1788-XII.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченнях на позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, а тому підстави для скасування рішень судів попередніх інстанцій - відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області залишити без задоволення.

Постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 01.09.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 у справі №648/1613/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

В. М. Бевзенко

А. А. Єзеров