Справа № 311/1067/20
Суддя: Носик М. А.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Шак О.В.

за участю: представника позивача Пінаєва В.В.

представника відповідача Бабаченка В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника Пінаєва Віталія Валентиновича, до Василівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна прикордонна служба України, про визнання дій протиправними та скасування рішення, суд,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 , в особі представника Пінаєва В.В., із позовом до Василівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області. Позивач просить суд визнати рішення про примусове повернення за межі України громадянина Р.Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язання його покинути територію України у термін до 20.03.2019 року від 06.03.2019 року №2/2019 прийняте Василівським районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області відносно ОСОБА_1 протиправним. Скасувати рішення про примусове повернення за межі України громадянина Р.Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання його покинути територію України у термін до 20.03.2019 року від 06.03.2019 року №2/2019 прийняте Василівським районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області. Визнати рішення про заборону громадянину Р.Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подальшого в`їзду на територію України строком на три роки до 06.03.2022 року від 06.03.2019 року №2/2019 прийняте Василівським районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області відносно ОСОБА_1 протиправним. Скасувати рішення про заборону громадянину Р.Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подальшого в`їзду на територію України строком на три роки до 06.03.2022 року від 06.03.2019 року № 2/2019.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 на законних підставах в`їхав на територію України та проживав разом з цивільною дружиною ОСОБА_2 за наступною адресою: АДРЕСА_1 . Від спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3 , 2016 року народження. 06.03.2019 року посадовою особою Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області - ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення №ПР МЗП 138122 по ст.203 ч.1 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Також 06.03.2019 року посадовою особою Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області на підставі складеного протоколу, було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої громадянина Грузії ОСОБА_5 до відповідальності за ст.203 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700 гривень. 06 березня 2019 року Головним спеціалістом Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення №2/2019 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина Р.Грузія ОСОБА_1 , відповідно до якого вирішено примусово повернути за межі України громадянина Р.Грузія ОСОБА_1 та зобов`язати його покинути територію України у термін до 20.03.2019 року; заборонити громадянину Р.Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 подальший в`їзд на територію України строком на три роки до 06.03.2022 року. ОСОБА_1 сплатив накладений на нього штраф та добровільно виконав рішення про примусове повернення, покинувши територію України. 09 липня 2019 року в Республіці Грузія між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб. ОСОБА_1 знаходячись в Республіці Грузія, не маючи можливості прибути на територію України, вирішив через свого представника в грудні 2019 року звернутися до Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області зі скаргою про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, скасування рішення про примусове повернення його до Р.Грузія, та скасування рішення щодо заборони в`їзду йому на територію України. Управління Держаної міграційної служби України в Запорізькій області по суті його скаргу не розглянуло. Після цього ОСОБА_1 , через свого представника в січні 2020 року звернувся з відповідною скаргою до Державної Міграційної Служби України про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, скасування рішення про примусове повернення його до Р . Грузія, та скасування рішення щодо заборони в`їзду йому на територію України. Державна Міграційна Служба України по суті скаргу не розглянула. Позивач та його представник вважають, що право позивача порушено та підлягає захисту в суді шляхом визнання рішення №2/2019 протиправним та скасування його. Рішення №2/2019 не відповідає Загальній декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іншими нормативно правовими актам.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача Пінаєв В.В. у судовому засіданні позов підтримав та просить задовольнити за підставами, що викладені у письмовій формі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Представник відповідача Бабаченко В.С. вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився.

Вислухавши представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 06 березня 2019 року уповноваженою посадовою особою Державної міграційної служби - начальником Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області Крамаренко Л.М., складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП №138122 про те, що 06 березня 2019 року, о 08.10 год., під час прийому громадян в приміщенні Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області встановлено, що громадянин Р.Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає на території України з 15 лютого 2016 року без документів на право проживання в Україні, чим порушив правила перебування в Україні, п.п.2.2. Постанови КМУ №150 від 15.02.2012 року, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП.

Того ж дня, тобто 06 березня 2019 року, уповноваженою посадовою особою Державної міграційної служби - начальником Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області Крамаренко Л.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП №138122, згідно якої, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає в АДРЕСА_1 , встановлено, що громадянин Р.Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає на території України з 15 лютого 2016 року без документів на право проживання в Україні, чим порушив правила перебування в Україні, що є порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п.п.2.2. Постанови КМУ №150 від 15.02.2012 року, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Оскаржуваним рішенням №2/2019 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи громадянства від 06 березня 2019 року, що ухвалено головним спеціалістом Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області Най Н.А. та затверджено начальником Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області Крамаренко Л.М. 06 березня 2019 року, вирішено примусово повернути за межі України громадянина Р.Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язати його покинути територію України у термін до 20 березня 2019 року та заборонити вказаному громадянину подальший в`їзд на територію України строком на три роки до 06 березня 2022 року (надалі - Рішення №2/2019).

Відповідно до п.п.2.2 постанови Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150 «Порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

. Відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Судом не встановлено, що Рішення №2/2019 є протиправним та підлягає скасуванню.

Громадянин Республіки Грузія ОСОБА_1 перебував на території України з порушенням законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а після закінчення 90 денного строку перебування в Україні не виїхав за межі України, чим порушив п.п.2.2 постанови Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150. За вказане порушення у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП та 06 березня 2019 року уповноваженою посадовою особою Державної міграційної служби винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. У зв`язку із грубим порушенням законодавства України про правий статус іноземців та осіб без громадянства, керуючись ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було ухвалено оскаржуване Рішення №2/2019.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів та змісту позовної заяви, ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП, він отримав копії проколу про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення. Позивач мав достатньо часу на оскарження як постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП так і Рішення №2/2019, з 06 березня 2019 року по 20 березня 2019 року. Він сплатив накладений на нього штраф та виконав Рішення №2/2019 і виїхав за межі України. За таких обставин суд приходить до висновку, що фактично Позивач визнав свою вину у порушенні законодавства України про правий статус іноземців та осіб без громадянства та погодився з накладеними на нього санкціями. До суду Позивач звернувся більш ніж через рік після винесення оскаржуваного Рішення.

Обставини щодо сімейного стану ОСОБА_1 не впливають на правомірність Рішення №2/2019. Оскільки шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений у Республіці Грузія 09 липня 2019 року, тобто вже після ухвалення оскаржуваного рішення. Згідно свідоцтва про народження, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є не ОСОБА_1 , а інша особа (а.с.27).

Відповідачем не порушено Загальну декларації прав людини, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцію України, Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки посадові особи Василівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області при ухваленні Рішення №2/2019 діяли правомірно, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ст.ст.26,33 Конституції України, ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Дії громадянина Грузії ОСОБА_1 грубо порушили законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, тому Позивача було примусово повернуто за межі України за заборонено в`їзд на територію України строком на три роки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сукупністю достовірно встановлених судом доказів не підтверджується протиправність Рішення №2/2019, підстави для його скасування відсутні, тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.77,242,243,245,288 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в особі представника Пінаєва Віталія Валентиновича, до Василівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна прикордонна служба України, про визнання дій протиправними та скасування рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, та в порядку ст.295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Василівський районний суд. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик