Справа № 120/685/20-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

27 квітня 2020 р. Справа № 120/685/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1 ,

до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції у Вінницькій області щодо невиплат належних сум під час встановлення більшого ступеня втрати працездатності;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в більшому розмірі, з урахуванням раніше виплачених сум, а саме у сумі 65840 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем, протиправно не здійснено призначення та виплату ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІ групи, за вирахуванням суми 123340,00 грн, раніше отриманої грошової допомоги за 50% втрати працездатності від захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в Національній поліції України у Вінницькій області.

Ухвалою суду від 24.02.2020 року відкрито провадження в цій адміністративній справі та ухвалено її розгляд здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Також зазначеною ухвалою суду, встановлено сторонам строки для подачі відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

У встановлені судом строки від відповідача надійшов відзив, у якому останній зазначає, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, оскільки на час звернення з заявою в червні 2018 році йому під час первинного огляду МСЕК встановлено групу інвалідності, проте, як відповідно до п. 8 Порядку № 4 (в редакції від 14.05.2019 року) право на отримання одноразової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми, стосується осіб, яким під час первинного огляду МСЕК встановлено тільки ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності, а під час повторного огляду встановлено інвалідність або більший ступінь втрати працездатності. Відтак, законодавством не передбачено виплата одноразової грошової допомоги у даному випадку

20.03.2020 року на адресу суду від позивача надійшли заперечення, відповідно до яких останній вважає позицію, ГУНП у Вінницькій області протиправною та такою, яка суперечить чинному законодавству та просить суд не враховувати її у даній справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 в період з 2006 року по 2018 рік проходив службу в Національній поліції України в кінологічному центрі ГУНП у Вінницькій області.

Наказом №73 о/с від 02 травня 2018 року був звільнений з органів Національної поліції за пунктом 2 (через хворобу) частина 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

При звільненні одноразова грошова допомога виплачувалася згідно свідоцтва про хворобу ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» від 18.04.2018 року №В-127.

26 грудня 2018 року ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 123340,00 грн, шляхом перерахування її на картковий рахунок позивача, що визнається сторонами у справі.

17.12.2019 року при повторному огляді позивачу встановлено ІІ групу інвалідності та 70% втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в Національній поліції України, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААА №030593.

08.01.2020 року позивач звернувся до ГУНП у Вінницькій області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності, у зв`язку з тим, що отримав ІІ групу інвалідності від захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків.

Листом від 28.01.2020 року № 136/04/29-2020 відповідач повідомив позивача, що ГУНП у Вінницькій області, щодо призначення повторної виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, передбаченої статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до п. 8 Наказу МВС від 11.01.2016 року №4 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням МСЕК групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Відповідач вважає,так як 26.12.2018 виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності позивачу, а тому і п.8 Наказу МВС від 11.01.2016 №4 та Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено повторну виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням різниці раніше виплаченої суми при встановленні вищої групи інвалідності.

Враховуючи вищевикладене, в ГУНП у Вінницькій області відсутні правові підстави для повторного призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, та 70% втрати професійної працездатності, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога в разі визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

п.п. 3 - визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

п.п.4 - визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 Закону №580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок №4).

Пунктом 1 розділу І Порядку № 4 передбачено, що ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (надалі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Відповідно до пп. 2 п.2 розділу IV Порядку № 4 висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Згідно з п.3 розділу IV Порядку № 4 рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Порядку № 4 (в редакції що діяла на час звернення із заявою) якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми". Редакція діє з 14.05.2019 року, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05.04.2019 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 414/33385 від 19.04.2019 року.

Відповідно до ч.3 ст.100 Закону № 508 у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі мають особи, яким під час первинного огляду рішенням МСЕК встановлено тільки ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності, а під час повторного огляду - встановлено групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Судом встановлено, що позивачу раніше було встановлено 3 групу інвалідності та 50 % втрати працездатності та при повторному огляді 17.12.2019 року встановлено 2 групу інвалідності та 70% втрати професійної працездатності.

З заявою (рапортом) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, позивач звернувся 08.01.2020 року.

Таким чином, встановлення позивачу більшого відсотку втрати працездатності та вищої групи інвалідності, а також звернення позивача з відповідною заявою (рапортом) відбулося вже після змін внесених до п. 8 розділу IV Порядку № 4 наказом Міністерства внутрішніх справ України №249 від 05.04.2019 року.

Відтак, твердження позивача, що п.8 Порядку № 4 передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності є безпідставними, оскільки право на отримання допомоги в більшому розмірі стосується осіб, яким під час первинного огляду рішенням МСЕК було встановлено тільки ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності, а під час повторного огляду встановлено інвалідність або більший відсоток втрати працездатності.

Враховуючи вищезазначене, суд погоджується з твердженнями відповідача про відсутність у позивача права на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, з огляду на те, що позивачу під час первинного медичного огляду за рішенням МСЕК встановлено не тільки ступінь втрати працездатності, а також і групу інвалідності.

Крім того, суд зазначає, що Законом №580-VIII визначено право особи на отримання одноразової грошової допомоги, у випадках зазначених у ст. 97 зазначеного закону. Проте, права на отримання більшого розміру одноразової грошової допомоги у випадку зміни групи інвалідності Закон №580-VIII не містить. Позивач реалізував право на отримання одноразової грошової допомоги, коли йому було встановлено ІІІ групу інвалідності.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 року. У зазначеному рішенні Суд вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

За приписами вимог п. 4 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплат належних сум під час встановлення більшого ступеня втрати працездатності та зобов`язати виплатити одноразову грошову допомогу в більшому розмірі, з урахуванням раніше виплачених сум, а саме у сумі 65840 грн. відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_5 , Електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт гр. України серії НОМЕР_4 виданий 26 грудня 1996 року Ямпільським РВ УМВС України у Вінницькій області

Відповідач - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницька область, 21050, Електронна адреса: , код за ЄДРПОУ-40108672)

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар