Справа № 826/5188/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

28 квітня 2020 року м. Київ №826/5188/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 -ни до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публіч-ного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича (далі - Уповноважена особа), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відпо-відача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2019 задово-лено позов повністю; визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення повної інформації про рахунки позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду; зобов`язано Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію про позивача, як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", якій необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом на рахунку № НОМЕР_1 у сумі 50700,00 грн. за рахунок Фонду.

У справі наявна заява представника позивача адвоката Тарасової-Патрай К.А. про розподіл судових витрат, в якій вона просить присудити на користь позивача судовий збір у сумі 1280 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. за рахунок Фонду.

Питання про судові витрати судом не вирішувалось при прийнятті рішення, у зв`язку з чим ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2019 призначено судове засідання для розгляду питання про розподіл судових витрат.

Від Фонду надійшли заперечення, в яких він просить відмовити в задоволення заяви, оскільки сума витрат на правову допомогу є завищеною і необґрунтованою. Зазначає, що у справі відсутні первинні документи, що засвідчують факт оплати послуг адвоката та переда-чу коштів адвокату (платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек тощо) відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 29.12.2017 №148, а акт прийому-передачі грошових коштів підписаний адвокатом одноособово, тому не є належним доказом оплати.

Інших заяв щодо розподілу судових витрат до суду не надійшло.

До судового засідання сторони не прибули, що не перешкоджає розгляду заяви. Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України суд розглянув заяву у письмовому провадженні.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відпо-відно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, нале-жать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Щодо стягнення судового збору суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №817/649/16 зроблено висновок про те, що дія ч. 3 ст. 22 Закону України від 12.05.1991 №1023-XII "Про захист прав споживачів" поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, позивач була звільненою від сплати судового збору, тому сплачений нею згідно з квитанціями від 13.04.2017 №2005 на суму 640 грн. і №2006 на суму 640 грн. судовий збір у загальній сумі 1280 грн. може бути повернутий за відповідною заявою позивача.

Підстав для стягнення з відповідача судового збору, за таких обставин, не має.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допо-могу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (нада-них послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання прав-ничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покла-дається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, згідно з яким склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, оформлених у встановленому порядку, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення позивачем витрат до суду подано копії таких документів:

- договір №2017-1004 від 10.04.2017, укладений між позивачем і Тарасовою-Патрай К.А. (Адвокат), про надання правової допомоги, згідно з яким здійснюється оплата адвокат-ської допомоги у розмірі 10000 грн. в момент підписання договору + гонорар у розмірі 10% від отриманої суми, що сплачуюються в момент отримання від банку коштів;

- акт прийому-передачі грошових коштів по договору №2017-1004, згідно з яким Адвокат отримала грошові кошти у сумі 9000 грн. від позивача;

- акт приймання-передачі наданих юридичних послуг №1, складений "25.06.82017", згідно з яким Адвокатом надано, а позивачем прийнято юридичні послуги щодо підготов-лення та передачі до Окружного адміністративного суду міста Києва позовної заяви, про що цим судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі №826/5188/17 від 21.04.2017; перелік наданих послуг та їх розрахунок загалом становить 16 год. загальною вартістю 10240 грн., у т.ч.:

1) попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин - 1920 грн. (3 год. х 640 грн./год.);

2) вивчення та правовий аналіз матеріалів справи - 2560 грн. (4 год. х 640 грн./год.);

3) підготовка процесуальних документів та складання позовної заяви - 2560 грн. (4 год. х 640 грн./год.);

4) участь у судовому засіданні - 1280 грн. (2 год. х 640 грн./год.);

5) консультація, стосовно перспективи та ходу судового розгляду - 1920 грн. (3 год. х 640 грн./год.);

- свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3714/10 від 26.06.2008.

Представник Фонду, зазначаючи у запереченнях про завищення витрат, не навела жодних аргументів і доказів, які б доводили неспівмірність цих витрат.

Посилання представника Фонду на норми Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 29.12.2017 №148, і на відсутність у справі первинних документів, що засвідчують факт опла-ти послуг адвоката та передачу коштів адвокату, у розумінні вказаного Положення, суд відхиляє, оскільки даний нормативно-правовий акт набрав чинності з 05.01.2018, тому не підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли до його прийняття у 2017р.

Щодо посилань представника Фонду на відсутність у справі книги обліку доходів і витрат, то суд зазначає наступне.

У постановах Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №821/1594/17 та від 22.05.2018 у справі №826/8107/16 зроблено висновок про те, що для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайня-тої особи, шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 №481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподат-кування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218.

У постанові Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17 відхилено доводи сторони щодо обов`язковості ведення адвокатом Книги обліку доходів та витрат, оскільки предметом спірних правовідносин є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі. Облік отриманих доходів адвокатом та в подальшому його оподаткування не є предметом спору.

У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №815/1479/18 та від 09.10.2019 у справі №644/3860/18 підтримано висновок, зазначений у постанові Верховного Суду від 01.10.2018 №569/17904/17.

Оскільки питання отримання адвокатом доходів та їх відображення у податковому обліку не є предметом розгляду у даній справі та враховуючи постанови Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 02.10.2019 у справі №815/1479/18 та від 09.10.2019 у справі №644/3860/18, суд відхиляє посилання представника Фонду на відсутність Книги обліку доходів і витрат.

Посилання представника Фонду на те, що акт прийому-передачі грошових коштів під-писаний одноособово адвокатом, відповідає дійсності і підтверджується копією даного акта. Однак, висновок представника Фонду про те, що даний доказ не є належним доказом на під-твердження оплати витрат, суд вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Як зазначив суд вище, згідно з договором №2017-1004 від 10.04.2017 (п. 3) оплата у розмірі 10000 грн. здійснюється в момент підписання договору. Також, цим договором передбачено, що Адвокат не приймає на себе обов`язок і не відповідає за їх виконання без здійснення замовником оплати по п. 3 договору (п. 4); договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та виконання умов передбачених п. 3 договору та діє до закінчення виконання обов`язків сторонами (п. 6); до обов`язків Адвоката входить наступне: складання позовної заяви та необхідних процесуальних документів, ведення справи у суді, у всіх ланках (якщо є необхідність), у разі примусового виконання рішення суду Адвокат представляє інтереси замовника у виконавчій службі (п. 5).

У справі наявна позовна заява, письмові пояснення від 30.05.2017 на заперечення відповідача, заява про розподіл судових витрат і клопотання від 27.09.2017 про долучення до матеріалів справи судових рішень Вищого адміністративного суду України у зазначеній категорії справ, підписані адвокатом Тарасовою-Патрай К.А., а також копія довіреності від 10.04.2017 №348 на представництво Тарасовою - Патрай К.А. позивача у т.ч. у судах.

Вказані документи доводять фактичність укладення договору №2017-1004 від 10.04.2017 і виконання названим адвокатом обов`язків, передбачених цим договором. Акт прийому-передачі грошових коштів, яким Адвокат засвідчує прийняття від позивача коштів у сумі 9000 грн. по договору №2017-1004, відповідає умовам договору і наступним діям Адвоката на виконання своїх договірних зобов`язань, тому у суду відсутні обґрунтовані сумніви у дійсності і достовірності даного доказу.

За цих обставин, суд вважає даний акт належним і допустимим доказом на підтвер-дження фактичності прийняття Адвокатом від позивача коштів у сумі 9000 грн. Формальна відсутність в акті підпису позивача не є достатньою підставою для висновку про те, що позивач цих витрат не понесла, зважаючи на реальне виконання Адвокатом своїх обов`язків.

Щодо решти суми витрат у розмірі 1000 грн., то доказів її сплати (перерахунку, прийняття-передачі) до заяви не додано, однак можливість понесення таких витрат випливає із змісту договору та акта приймання-передачі наданих юридичних послуг №1.

Отже, представником Фонду не спростовано фактичність понесення позивачем заяв-лених витрат на надання професійної правничої допомоги.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, зна-чення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до зако-ну досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи вказані критерії, суд дійшов висновку про часткове стягнення заявлених витрат на користь позивача, зважаючи на таке.

Витрати у загальній сумі 5120 грн., що включають: вивчення та правовий аналіз матеріалів справи - 2560 грн. (4 год. х 640 грн./год.), підготовку процесуальних документів та складання позовної заяви - 2560 грн. (4 год. х 640 грн./год.), є пов`язаними з розглядом справи, а їх розмір обґрунтований та пропорційний до предмета спору. Доводів і доказів іншого відповідачем не доведено, а судом не вбачається.

Витрати на участь у судовому засіданні у розмірі 1280 грн. (2 год. х 640 грн./год.) не можуть бути визнані судом обґрунтованими, оскільки загальний час судових засідань, які відбулись 30.05.2017 з 14:09 по 14:35 та 12.06.2017 з 14:11 по 14.14, становить бл. 30 хв. По друге, участь у цих засіданнях приймав представник позивача за довіреністю Магас Ю. П., стосовно якого у справі відсутні докази здійснення ним цих дій на виконання договору №2017-1004.

Витрати у загальній сумі 3840 грн. на попередню консультацію щодо характеру спір-них правовідносин у розмірі 1920 грн. (3 год. х 640 грн./год.) і на консультацію, стосовно перспективи та ходу судового розгляду у розмірі 1920 грн. (3 год. х 640 грн./год.) не можуть бути визнані судом пов`язаними з розглядом справи і обґрунтованими, оскільки вони не відповідають критерію необхідності, а саме вчинення цих дій не передбачено договором №2017-1004 та процесуальним законодавством, такі консультації не впливали на розгляд і вирішення справи.

Отже, стягненню на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу до-помогу у розмірі 5120 грн.

Вирішуючи питання про те, з кого стягувати вказану суму витрат, суд зважає на таке.

Як визначено у п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 16 цього Закону позови, подані проти працівників Фонду, вва-жаються позовами, поданими проти Фонду.

Отже, враховуючи, що відповідач у даній справі є працівником Фонду, й порушення допущені ним у межах здійснення владних управлінських функцій, то судові витрати слід стягнути саме з Фонду.

Щодо посилань на відсутності у Фонду бюджетних асигнувань, то такі посилання не можуть бути перешкодою для стягнення судових витрат з огляду на відсутність законодав-чих положень, які б звільняли Фонд від сплати судових витрат, а також зважаючи на сталу судову практику з цього приводу.

Суд зауважує, що на час вирішення судом питання про розподіл судових витрат Закон України від 20.12.2011 №4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" втратив чинність, тому згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 3 КАС України судом не застосовується.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 241-246, 250, 252, пп. 10 п. 1 Перехідних положень КАС України, суд

в и р і ш и в:

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 5120,00 грн. (п`ять тисяч сто двадцять гривень 00 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волков Олександр Юрійович; 01032, м. Київ, вул. Тараса Шевченка, 35.

Третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, .

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Додаткове рішення суду може бути оскаржено учасником справи, якщо це стосується його інтересів, до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного тексту.

Дата додаткового рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко