Справа № 130/189/20
Суддя: Вернік В. М.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

"30" березня 2020 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

при секретарі - Яковець К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м.Жмеринці адміністративний позов ОСОБА_1 до рядового поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Полюхович Марти Валеріївни та Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 23.01.2020 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з адміністративним позовом із вимогою визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАК №1984018 від 16.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення. Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивані тим, що постановою рядового поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Полюхович М.В. серії ЕАК №1984018 від 16.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за перевищення дозволеної швидкості руху в населеному пункті на 50 км/год., при керуванні власним автомобілем "PEUGEOT 307", державний номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі Київ - Чоп. Вказаного дня він був зупинений працівником поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Полюхович М.В., яка повідомила, що швидкість руху вимірювалася лазерним приладом TruCam LTI 20/20. Вважає, що притягнення його до відповідальності відбулося з порушенням його прав. Своє вини не визнав з тих підстав, що лазерний прилад TruCam, який використовувався для фіксації швидкості його автомобіля, працював не в автоматичному, а в ручному режимі, оскільки при його використанні він знаходився в руках іншого поліцейського і останній вручну наводив вказаний прилад на автомобіль, яким керував позивач. Крім того, під час ознайомлення з фото-доказами щодо його транспортного засобу на фотознімку окрім його автомобіля було зображення й іншого транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку. Також зауважив, що притягнення його до адміністративної відповідальності рядовим поліції Полюхович М.В. здійснено без надання можливості скористатися юридичною допомогою адвоката внаслідок нероз`яснення його прав, передбачених Конституцією України та КУпАП (а.с.1-2).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 04.02.2020 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 20.02.2020 року залучено в якості другого відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції.

20.02.2020 року представником другого відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції - Наконечною Д.О. до суду було подано відзив на позовну заяву, за змістом якого вказано про невизнання заявлених позовних вимог. Зазначила, що з постанови серії ЕАК №1984018 від 16.01.2020 року вбачається, що позивач, рухаючись по автодорозі М-06, Київ-Чоп, 274 км, керуючи транспортним засобом "PEUGEOT 307", державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеженення швидкості руху більше як на 20 км/год, а саме в населеному пункті "Користь", позначеному дорожніми знаками 5.45, 5.46, рухаючись зі швидкістю 106 км/год. Вважає, що доказом в справі про адміністративне правопорушення може слугувати наданий відповідачем відеозаписом та фотознімками, що здійснені сертифікованим лазерним вимірювачем TruCam LTI 20/20 №ТС001147, що вказаний у п.6 оскаржуваної постанови. Зауважила, що у випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Зазначила, що зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, не передбачає внесення відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис, які зазначаються у постанові в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Порушень стосовно неправильності встановлення чи невідповідності вимогам національного стандарту дорожніх знаків чи дорожньої розмітки на вказаній ділянці дороги зафіксовано не було. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року №UA-MI/1-2903-2012. Відповідно до виданого ДП "Укрметртестстандарт" свідоцтва про повірку від 19.12.2019 року №22-01/17867, чинного до 19.12.2020 року, застосований для фіксації правопорушення лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 №ТС001147 є придатним до застосування. Можливість використання виробу "TruCAM LTI 20/20", виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується експертним висновком державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації від 27.09.2018 року №04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованиї даних. Вважає, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні, оскаржувана постанова є правомірною та винесена у повній відповідності нормам чинного законодаства в межах компетенції полічейського Полюхович М.В . Просила суд відмовити у задоволенні адміністративного позову (а.с.30-37).

Сторони за їх належним викликом в судове засідання наразі не з`явилися.

Позивач попередньо подав заяву щодо розгляду справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, які просив задоволити. Пояснень на відзив не представ.

З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно положень ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Згідно вимог ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Судом встановлено, що 16.01.2020 року рядовим поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Полюхович М.В. складено постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії ЕАК №1984018, у якій зазначено, що ОСОБА_1 об 15 годині 41 хвилин 16.01.2020 року рухаючись по автодорозі М-06, Київ-Чоп, 274 км, керуючи транспортним засобом PEUGEOT 307", державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеженення швидкості руху більше як на 20 км/год, а саме населений пункт "Користь", позначеному дорожніми знаками 5.45, 5.46, рухаючись зі швидкістю 106 км/год.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.1 ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.1,2,3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Згідно ч.5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена рядовим поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Полюхович М. В., яка відповідно до вимог ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.1-3,5 ст.122 КУпАП.

Згідно ч.2,3 ст.283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити низку загальних відомостей і реквізитів, а саме:

- найменування органу (посадової особи), який виніс постанову;

- дату розгляду справи;

- відомості про особу, щодо якої розглядається справа;

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- прийняте в справі рішення.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, окрім даних, передбачених ч.2 ст.283 КУпАП, повинна містити відомості про:

- дату, час і місце вчинення адміністративною правопорушення;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент учинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

- технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис;

- розмір штрафу та порядок його сплати;

- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів і можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог п.3,4,9 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП увипадках, передбачених ч.1,2 цієї статті уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені ч.1 ст.268 КУпАП та ст.55, 56, 59, 63 Конституції України.

Суд визнає безпідставними доводи позивача стосовно нескладення інспектором Полюхович М.В. протоколу про адміністративне правопорушення, за яким його притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки у відповідності до наведених вище вимог ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що у разі вчинення усіх адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, включаючи адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

При цьому визначальним є саме віднесення розгляду відповідного адміністративного правопорушення до повноважень Національної поліції, а не фіксація правопорушення не в астоматичному режимі, оскільки вчинення лише адміністративного правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі, але розгляд якого віднесено до компетенції іншого органу поза складом Національної поліції, становитиме потребу складення протколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд визнає недоведеним відповідчем Полюхович М.В. правомірності свого рішення, яке є предметом оскарження у даній адміністративній справі, оскільки безпосередньо даним відповідачем не представлено суду відзиву на позов.

Суд визнає неаргументованими заперечення за змістом відзиву на позов представника другого відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції - Наконечної Д.О., залученого до участі в справі за власними наполяганнями представника саме даного підрозділу.

Так, наведеним у відзиві обгрунтування можливості використання працівниками поліції лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 після того, як він був попередно сертифікованим та в умовах чинності його чергової повірки, загалом для вимірювання швидкості руху транспортних засобів щодо контролю за безпекою дорожнього руху, ні в який спосіб не аргументовано правомірність використання зазначеного вимірювача у ручному режимі, а саме із перебуванням його в руках поліцейського, власне саме що заявлено позивачем однією з підстав неправомірності оскаржуваної постанови.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

У відповідності до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху передбачено можливість працівників поліції закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.

За відсутності, всупереч власного обов`язку суб`єкта владних повноважень, передбаченого ч.2 ст.77 КАС України, інших спростувань відповідча повідомлених позивачем обставин, судом встановлено, що інспектором Полюхович М.В. при постановленні оскаржуваного рішення використано інформацію лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, який не знаходився у чужому володінні, не був закріплений на форменому одязі чи службовому транспортному засобі, та не був змонтований (статично розміщений) по зовнішньому периметру дороги, знаходячись беспосередньо в руках працівника поліції, що не узгоджується із наведеними положеннями нормативних актів та не становить їх неухильного дотримання працівником поліції.

У зв`язку з цим, суд визначає, що представлені стороною відповідача докази, а саме фотознімок та відоозапис, зроблені за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, серійний номер ТС 001147, (а.с.40,53) є недопустими доказами, оскільки вони отримані не у спосіб, який передбачений законом.

Внаслідок цього, на даних доказах, які є єдиним джерелом відомостей стосовно фактичної швидкості руху автомобіля під керуванням позивача ОСОБА_1 , на підставі яких інспектором Полюхович М.В. визначено перевищення більш як на п`ятдесят кілометрів на годину встановленого у населеному пункті обмеження швидкості руху, як кваліфікуюча ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, не може ґрунтуватись оскаржувана постанова інспектора патрульної поліції, оскільки у відповідності до вимог ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відтак з вказаних підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню судом, а провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 належить закрити відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП внаслідок недоведеності у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Окрім того, постанова інспектора Полюхович М.В. від 16.01.2020 року стосовно ОСОБА_1 підлягає визнанню незаконною та скасуванню судом у зв`язку з нероз`ясненням нею до її винесення позивачеві ОСОБА_1 прав особи, яка притягуєься до адміністративної відповідальності, а також ненадання можливості реалізувати потребу водія про надання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, на чому наголошено позивачем у адміністративному позові, проте обставини належного виконання цих власних обов`язків доведення правомірності власного рішення стороною відповідача не доведено жодними належними та допустимими доказами.

Відповідний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 року в справі № 524/9827/16-а.

За викладених вище обставин адміністративний позов ОСОБА_1 в частині оскарження рядового поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Полюхович М.В. серії ЕАК №1984018 від 16.01.2020 року є обґрунтованими та доведеним позивачем, стороною відповідача належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача суду не представлено, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача у вказаній частині вимог підлягають задоволенню судом.

Разом з тим, суд вважає, що у задовленні позовних вимог до другого відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області слід відмовити з огляду на таке.

Згідно вимог ч.3 ст.46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до змісту п7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-власних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до положень ст.13 Закону України "Про Національну поліцію" систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

У відповідності до ч.1 ст.15 Закону України "Про Національну поліцію" територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Управління патрульної поліції в Рівненській області вочевидь не є центральним органом управління поліцією. Втім відсутність відомостей про реєстрацію Управління патрульної поліції в Рівненській області у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що є у вільному доступі на електронному сайті Міністерства юстиції України, не становить ознак наявності його статусу юридичної особи, надто за умови визначених положеннями ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" загальних засад державної реєстрації, що базуються серед іншого на обов`язковості державної реєстрації у вказаному Реєстрі, а відтак належність його до територіального органу Національної поліції в межах виключного переліку таких суб`єктів згідно відповідної ознаки, передбаченої законом, власне від імені якого уповноважені працівники мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, також не є очевидною.

З урахуванням цього судом не вбачається достатніх підстав визначення другого відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області саме тим органом Національної поліції, безпосередньо від імені якого згідно визначених положень закону винесена оскаржувана постанова інспектором Полюхович М.В. від 16.01.2020 року, а тому вказаний другий відповідач з наведених обставин не може вважатись повноважним суб`єктом владних повноважень в даному адміністративному спорі, у задоволенні вимог якого щодо нього належить відмовити.

Судові витрати із сплати судового збору, від сплати якого законом звільнено позивача з даним предметом позову, слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.19, 62 Конституції України, ст.7, 122, 222, 247, 251, 258, 268, 276, 278, 280, 283, 288 КУпАП, ст.13,15, 40 Закону України "Про Національну поліцію", ст.1, 2, 8-10, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286 КАС України суд -

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову рядового поліції 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Полюхович Марти Валеріївни серії ЕАК №1984018 від 16.01.2020 року про накладення за ч.3 ст.122 КУпАП адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 510 гривень, провадження в адміністративній справі щодо останнього закрити.

У задоволенні позовних вимог адміністративного позову до другого відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції - відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 15.04.2020 року.

Суддя Вернік В.М.