Справа № 348/2024/19
Суддя: Міськевич О. Я.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/2024/19

27 квітня 2020 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання: Буратчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області в особі поліцейського СРПП № 4 Надвірнянського ВП, сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії ДПО18 № 273140 від 05.07.2019 про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області в особі поліцейського СРПП № 4 Надвірнянського ВП, сержанта поліції ОСОБА_3. про скасування постанови серії ДПО18 № 273140 від 05.07.2019 про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05.07.2019 близько 18 год. 22 хв. в с. Добротів по вул. Незалежності перед залізнодорожним переїздом він зупинив свій автомобіль «Ореl Аstrа», д.н.з. НОМЕР_1 , де з незнайомою особою в нього виник конфлікт. З метою уникнення конфлікту він своїм автомобілем об`їхав невідомого та направився в смт. Ланчин. Коли зупинився на території Ланчинської міської лікарні, через декілька хвилин до нього та пасажира ОСОБА_2 підійшла та сама невідома особа зі своїми товаришами, які витягли їх з автомобіля та почали наносити тілесні ушкодження. Коли невідомі покинули територію міської лікарні, він викликав працівників поліції та разом з ОСОБА_2 звернулись по медичну допомогу в приймальний покій Ланчинської лікарні.

Через деякий час вони біля свого закритого автомобіля побачили працівників поліції, підійшли до них та наполягли, щоб їх обох працівники поліції своїм автомобілем доставили в Надвірнянську ЦРЛ для отримання медичної допомоги. В травмпункті Надвірнянської ЦРЛ їм надали належну медичну допомогу. Пізніше приїхали працівники ВІОЗ УКЗ ГУНП в Івано-Франківській області, які змусили його пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння та здати кров на аналіз.

В подальшому за зібраними матеріалами працівників ВІОЗ УКЗ ГУНП в Івано-Франківській області сержант поліції Надвірнянського ВП ОСОБА_3. склав в його присутності протокол про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, з яким він не погодився. Інших протоколів чи постанов відносно нього сержант поліції ОСОБА_3 . в його присутності не виносив.

Постановою Надвірнянського районного суду від 16.09.2019 провадження по адміністративній справі про притягнення його до адміністративні відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю складу правопорушення.

25.09.2019 він отримав з Надвірнянського ВДВС постанову від 06.09.2019 про відкриття виконавчого провадження. Наступного дня у відділ ДВС він отримав копію постанови сержанта поліції Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3. від 05.07.2019 серії ДПО18 № 273140, зі змістом якої ознайомився тільки 26.09.2019, що дає підстави для поновлення строку оскарження.

Згідно вказаної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що він 05.07.2019 о 18 год. 22 хв. в смт. Ланчин по вул. Незалежності, керуючи автомобілем «Ореl Аstrа», д.н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив ч. 1 ст. 126 КУпАП, та на нього накладено штраф в розмірі 425,00 гривень.

З даною постановою він не погоджується з наступних підстав.

Так твердження поліцейського ОСОБА_3. про те, що він керував автомобілем, не відповідає дійсності, оскільки коли приїхали працівники поліції разом з поліцейським ОСОБА_3., його автомобіль без руху стояв на території Ланчинської лікарні та був закритий, а він перебував в приміщенні лікарні, тому ним не міг керувати коли приїхали працівники поліції.

Дана обставина встановлена в постанові Надвірнянського районного суду від 16.09.2019, повністю відповідає показам ОСОБА_3. , даним в судовому засіданні та її можуть підтвердити потерпілий ОСОБА_2 , працівники Ланчинської лікарні та інші свідки.

Твердження ОСОБА_3. , що він не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, теж не відповідає дійсності, оскільки коли він вийшов з приміщення лікарні та підійшов до автомобіля ОСОБА_3. , вони майже зразу на автомобілі поліції поїхали в Надвірнянську ЦРЛ і в нього на території Ланчинської лікарні ОСОБА_3. не вимагав посвідчення водія, яке фактично знаходилось в салоні автомобіля, та разом з його автомобілем залишилось на території Ланчинської лікарні. Посвідчення водія в нього почали вимагати тільки в м. Надвірна на території Надвірнянської ЦРЛ, коли приїхали працівники ВІОЗ УКЗ ГУНП в Івано-Франківській області, де він не міг його пред`явити, так як його автомобіль з водійським посвідченням залишився в смт. Ланчин на території лікарні.

Крім цього, згідно ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», п. 2.4 ПДР України поліцейський має підставу вимагати у водія пред`явити документи, передбачені п. 2.1 ПДР України, в тому числі посвідчення водія, тільки в учасника дорожнього руху та коли водій вчинив або має намір вчинити правопорушення. Однак його автомобіль стояв припаркованим на стоянці Ланчинської лікарні, він знаходився в приміщенні лікарні, та не було жодного порушення ПДР, в тому числі передбаченого ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим в поліцейського ОСОБА_3. не було жодних законних підстав вимагати в нього посвідчення водія та притягувати до адміністративної відповідальності за відмову в видачі посвідчення водія.

Також сержант поліції ОСОБА_3. порушив вимогу ч. 4 ст. 258 КУпАП, за якою постанова виноситься на місці вчинення правопорушення, оскільки спірну постанову було винесено в м. Надвірна по вул. Грушевського, а фактично місцем скоєння правопорушення є смт. Ланчин, вул. Незалежності .

Крім того в спірній постанові значиться, що він відмовився від отримання її копії та що її надіслано рекомендованим листом за № 5908. Однак спірну постанову було винесено без його участі, він не відмовлявся від її отримання та йому не було її надіслано рекомендованим листом.

Окрім цього в порушення ч. 3 ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рузу, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретне місце вчинення правопорушення, оскільки вул. Незалежності має довжину біля 3-х кілометрів, проходить через все селище, не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось. Не зазначено порядок сплати штрафу, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення, порядок його оскарження, в відривній квитанції не зазначено необхідні реквізити для сплати штрафу, не міститься відомостей про способи оплати адміністративного стягнення та не зазначено інших доказів вчинення правопорушення, оскільки відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинне компенсуватись іншими належними і допустимими доказами вчинення правопорушення.

Вважає дії інспектора незаконними, а винесену постанову в справі про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просили суд поновити строк оскарження, скасувати постанову серії ДПО18 № 273140 від 05.07.2019, складену інспектором Надвірнянського ВП ГУНП ОСОБА_3. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у виді 425,00 грн. штрафу. В подальшому позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від позивача поступила заява, в якій просить справу розглядати в його відсутності та відсутності його представника.

Представник відповідача повторно не з`явився в судове засідання, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином рекомендованою кореспонденцією.

За змістом ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином судь прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності учасників процесу на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 72-74 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до наступного висновку.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч. 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено главою 22 КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зі змінами і доповненнями (надалі «Правила дорожнього руху»).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП визначено вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. Зокрема постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 273140 від 05.07.2019, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що останній 05.07.2019 о 18 год. 22 хв. в смт. Ланчин по вул. Незалежності, керуючи автомобілем «Ореl Аstrа», д.н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що на нього накладено штраф в розмірі 425,00 гривень.

При цьому постанову про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог КУпАП.

Так, згідно пояснень позивача, коли до його автомобіля підійшли працівники поліції, він автомобілем не керував, а автомобіль стояв припаркований та зачинений на території Ланчинської міської лікарні.

Також поліцейський не вимагав у нього посвідчення водія на місці знаходження автомобіля. Посвідчення водія у нього почали вимагати лише на території Надвірнянської ЦРЛ, однак він не міг пред`явити посвідчення, оскільки воно знаходилось в середині автомобіля на території Ланчинської міської лікарні.

Крім того поліцейський провів розгляд адміністративної справи у відсутності позивача, не роз`яснив позивачу його права та обов`язки, не заслухав його пояснення та не дослідив докази, не з`ясував обставини вчинення правопорушення, порушивши його права, визначені законом, також, не виявив обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не були з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Про розгляд вказаної справи позивачу взагалі відомо не було

Окрім цього позивач зазначає, що згідно даних постанови він відмовився від отримання її копії та копію постанови йому направлено рекомендованим листом. Однак копію постанови рекомендованим листом він не отримував, а отримав її лише 26.09.2019 у відділі ДВС.

Відповідачем зазначені позивачем факти не спростовано належними доказами.

Також відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Однак інспектором при складанні постанови було порушено вказану норму, так як спірну постанову було винесено в м. Надвірна по вул. Грушевського, а фактично місцем вчинення правопорушення є смт. Ланчин, вул. Незалежності.

Також Розділом IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що:

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).

Однак інспектором складено постанову відносно ОСОБА_1 з порушенням вимог ст. 283 КУпАП та вказаної інструкції.

Зокрема в постанові не зазначено відомості про роз`яснення ОСОБА_1 прав за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП. Також постанові не зазначено про наявність чи відсутність додатків, що додаються до постанови. Вказана графа в постанові поліцейським не заповнена.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності не виконав.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачем не доведений, оскільки відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, крім постанови про накладення адміністративного стягнення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

При винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не було встановлено всіх фактичних даних справи, не у повному обсязі досліджені обставини справи, не з`ясовано, чи було взагалі вчинено адміністративне правопорушення.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення, не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 р. у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням наведеного, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, для спростування доказів, наданих позивачем.

Всі вище наведені порушення з боку відповідача, на думку суду є беззаперечними підставами для скасування оскарженого рішення посадової особи.

Із зазначеного вище вбачається, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За цих обставин, суд вважає, що підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності не має, а тому його адміністративний позов підлягає до задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з пояснень позивача, копію постанови він отримав 26.09.2019 у відділі ДВС. В матеріалах справи відсутні належні докази про отримання позивачем копії постанови в інший термін. Оскільки копію постанови позивачем отримано 26.09.2019, а за захистом своїх прав позивач звернувся в суд 02.10.2019, тому відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України строк звернення до адміністративного суду ним не пропущено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 38, 268, 283 КУпАП, ст.ст. 5-10, 132, 139, 229, 241-243, 246, 250, 268-270, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області в особі поліцейського СРПП № 4 Надвірнянського ВП, сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії ДПО18 № 273140 від 05.07.2019 про накладення адміністративного стягнення - задовільнити.

Постанову поліцейського СРПП № 4 Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, сержанта поліції ОСОБА_3. від 31.01.2020 серії ДПО № 273140 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в строк, визначений ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Міськевич О.Я.