Справа № 540/2027/19
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2027/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

30.09.2019 військова частина НОМЕР_1 (далі-позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати відповідача винним у недотриманні обов`язків, визначених ст.ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до втрати (нестачі) військового майна та завдання збитків військовій частині НОМЕР_1 у розмірі 162760,15 грн.

- стягнути з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду у розмірі 162760,15 грн.

Ухвалою від 04.10.2019 відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання ОСОБА_1 винним у недотриманні обов`язків, визначених ст.ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що привело до втрати (нестачі) військового майна та заподіяння збитків військовій частині НОМЕР_1 у розмірі 162760,15 грн.

Ухвалою від 04.10.2019 позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 31.10.2019 у справі відкрите спрощене позовне провадження, учасникам справи наданий строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 01.11.2019 провадження у справі зупинене до перегляду в порядку апеляційного провадження ухвали від 04.10.2019 у справі № 540/2027/19 про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог залишено без змін.

Матеріали справи № 540/2027/19 надійшли до Херсонського окружного адміністративного суду 17.02.2020.

Ухвалою від 21.02.2020 поновлене провадження у справі № 540/2027/19. Судове засідання призначене на 17.03.2020 о 14:00.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час передачі до військової частини НОМЕР_2 (м. Бахмут Донецької обл.) на тимчасове зберігання майна служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_3 , помічник начальника служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_1 виявив відсутність 81 штик-ножа, 2 запасних ствола до 7,62 мм ПК і майна виробів 1РЛ136 (СБР-3) №№ 8А164, 8А166, 8А167, 8А172, 8А173, 8А178, що підтверджується актом приймання-передачі на тимчасове зберігання від 05.02.2018 № 3 та витягом з акту приймання-передачі на тимчасове зберігання від 05.02.2018 № 4. Військова частина НОМЕР_3 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ ЗС України була сформована з травня 2014 року як 19 батальйон територіальної оборони. Начальником служби РАО технічної частини беззмінно був лейтенант (з 11.09.2014 старший лейтенант) ОСОБА_1 . З 20.10.2014 19 батальйон територіальної оборони був переформований у 19 окремий мотопіхотний батальйон 17 Гвардійської окремої танкової бригади. З першої декади червня 2015 року перепідпорядкований 40 окремій артилерійській бригаді. А з 30.09.2016 переформований у батальйон охорони 40 окремої артилерійської бригади. Умовне найменування військової частини НОМЕР_3 - скасоване. В наказі командира військової частини НОМЕР_3 "Про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів" від 23.05.2014 № 1 і в поясненнях старшого лейтенанта ОСОБА_2 зазначено, що відповідальним за облік, збереження майна служби РАО був призначений лейтенант ОСОБА_1 . Таким чином, видачу, прийом, облік майна служби РАО військової частини НОМЕР_3 проводив старший лейтенант ОСОБА_1 , в тому числі при передаванні визначеного майна до арсеналу зберігання м. Бахмут (додаток 6). Із пояснень помічника начальника служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 стало відомо, що у зв`язку з великою кількістю осіб, які самовільно залишили без зброї розташування підрозділів, під час проведення антитерористичної операції на території Донецької області, командирами підрозділів з метою збереження майна були зібрані багнет-ножі до 5,45 мм автоматів АК-74 та стволи до 7,62 мм кулеметів ПК у дерев`яну тару від зброї, яка була опломбована. Внаслідок обстрілу з боку незаконних збройних формувань ящики з майном служби РАО військової частини НОМЕР_3 були знищені. Як стверджує позивач, через недотримання відповідачем ст.ст. 58, 59 Статуту та вимог наказу командира НОМЕР_3 заподіяна ОСОБА_1 сума збитків становить 162760,15 грн. Посилаючись на положення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Інструкцію про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України від 29.06.2005 № 359, Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, позивач обґрунтовує правомірність своїх вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

17.03.2020 відповідач подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив наступне. Дані про нестачу 81 багнет-ножа були надані комісії під голову ванням генерал - лейтенанта ОСОБА_3 та їх враховано в акті № 2 від 20.06.2015 ОСОБА_4 "Про прийом до складу військової частини польова пошта НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ) оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " підрозділів військової частини польова пошта НОМЕР_3 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " №2 від 20.06.2015, тому, на думку відповідача, він не порушував ст. 58 та ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Оскільки втрата 81 багнет-ножа була виявлена у 2015 році, а подія, що призвела до втрати, була у 2014 році, тому залишкова вартість 81 багнет-ножа визначена комісією військової частини НОМЕР_1 виконана з порушенням пос танови Кабінету Міністрів України від 29.05.1998 № 759, оскільки на підставі даних державної служби статистики коефіцієнт індексації Кі станом на час події у 2014 році дорівнює 1,2767. Комісія приймає коефіцієнт ін дексації 2,076 станом на 2018 рік. Втрата 7,62 мм кулемета ПК № ИК219 - 1963 року виробницт ва та 7,62 мм кулемета ПК № ФИ384 - 1968 року виробництва була документа льно оформлена у 2017 році, а подія що призвела до втрати була у 2014 році, тому залишкова вартість 7,62 мм кулемета ПК № ИК219а та 7,62 мм кулемета ПК № ФИ384 визначена комісією військової частини НОМЕР_1 з порушенням постанови Кабінету Міністрів України від 29.05.1998 № 759, оскільки на підставі даних державної служби статистики України коефіцієнт індексації Кі станом на момент події у 2014 рік дорівнює 1,2767. Комісія приймає коефіцієнт індексації 2,076 станом на 2018 рік. Стосовно нестачі комплектності виробів 1РЛ136 (СБР-3) №№ 8А164, 8А167, 8А173, 8А166, 8А172, 8А178 на час проведення службового розслідування, відповідач зазначив, що документи на списання перебували на затвердженні у начальника Центрального ра кетно-артилерійського управління (військова частина НОМЕР_5 , м. Київ). Після звільнення позивача 13.05.2019 з військової частини НОМЕР_1 , Картка обліку некомплекту № 499, яка складена на підставі актів списання № 4/1 № 4/2 та картки обліку не комплекту № 853, були затверджені командиром військової частини НОМЕР_5 , один екземпляр оригіналу знаходиться у військовій частині НОМЕР_5 (другий оригінал ними втрачено), завірена копія перебуває в службі ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 . Враховуючи вищенаведене, майно не втрачено, а списано з обліку частини на підставі Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, затвер дженого наказом Міністра оборони України 12.01.2015 №17. Посилаючись на викладене, відповідач стверджує про відсутність підстав для стягнення суми збитків та просить відмовити у задоволенні позову.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, позивач не забезпечив явку представника у судове засідання, призначене на 17.03.2020 о 14:00 год, не повідомивши при цьому про причини неявки та не надіславши клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин. Належне повідомлення підтверджується повідомленням про вручення 12.03.2020 уповноваженій особі ВЧ НОМЕР_1 поштового відправлення № 010.

Відповідно до ч. 5 ст. 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

17.03.2020 відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, суд дійшов висновку про розгляд даної адміністративної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив таке.

У період з 16.05.2014 до 30.09.2016 ОСОБА_1 перебував на посаді начальника служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_3 .

08.05.2018 командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_5 затвердив Акт про результати службового розслідування, в якому зазначено таке:

"… Під час передачі до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) на тимчасове зберігання майна служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_3 помічник начальника служби ракетно-артилерійського озброєння (далі - РАО) військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_1 виявив відсутність 81 штик-ножа, 2 запасних ствола до 7,62 мм ПК і виробів 1РЛ136 (СБР-3) №№ 8А164, 8А166, 8А167, 8А172, 8А173, 8А178, що підтверджується актами приймання-передачі на тимчасове зберігання від 05.02.2018 року № 3 та № 4.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з технічної частини) "Про організацію обліку, зберігання та видачі стрілецької зброї та боєприпасів" від 23 травня 2014 року № 1 (додаток 5) відповідальним за отримання, облік та організацію зберігання зброї і боєприпасів військової частини зі складу озброєння в мирний час та особливий період, призначений начальник служби ракетно-артилерійського озброєння лейтенант ОСОБА_1 .

З пояснень заступника командира 3 роти охорони батальйону охорони з морально-психологічного забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_2 . (додаток 6) відомо, що він - старший лейтенант ОСОБА_2 - перебував у списках особового складу військової частини НОМЕР_3 з 16 травня 2014 року по 30 вересня 2016 року. Проходив службу на посадах командира стрілецького взводу (з 16.05.2014 р. по 14.02.2015 р.) та старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини (з 14.02.2015 р. по 30.09.2016 р.). У списках особового складу військової частини НОМЕР_1 перебуває з 1 жовтня 2016 року.

Військова частина НОМЕР_3 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ ЗС України була сформована з травня 2014 року як 19 батальйон територіальної оборони. Начальником служби РАО технічної частини беззмінно був лейтенант ОСОБА_1 (з 11.09.2014 р. старший лейтенант). 20 жовтня 2014 року 19 батальйон територіальної оборони був переформований у 19 окремий мотопіхотний батальйон 17 Гвардійської окремої танкової бригади. З першої декади червня 2015 року перепідпорядкований 40 окремій артилерійській бригаді. А з 30 вересня 2016 року переформований у батальйон охорони 40 окремої артилерійської бригади. Умовне найменування військової частини НОМЕР_3 - скасоване.

Як і в додатку 5, в поясненнях старшого лейтенанта ОСОБА_2 зазначено, що відповідальним за облік, збереження майна служби РАО був призначений лейтенант ОСОБА_1 .

За весь період існування військової частини НОМЕР_3 начальниками складу служби РАО були двоє військовослужбовців: сержант ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_7 .

Також із пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_2 відомо, що після звільнення солдата ОСОБА_7 прийом, видачу, облік та збереження майна служби РАО проводив старший лейтенант ОСОБА_1 . До моменту переформування командир військової частини НОМЕР_3 підполковник ОСОБА_8 наказів по призначенню начальника складу служби РАО не видавав, засідань комісій по відбору кандидатур на вказану посаду не призначав.

Таким чином, видачу, прийом, облік майна служби РАО військової частини НОМЕР_3 проводив старший лейтенант ОСОБА_1 , в тому числі при передаванні визначеного майна до арсеналу зберігання м. Бахмут (додаток 6).

З доповнень до тексту пояснення старшого лейтенанта ОСОБА_2 відомо, що після звільнення за службовою невідповідністю останнього начальника складу РАО військової частини НОМЕР_3 командиром військової частини НОМЕР_3 не було організовано фактичної наявності майна служби РАО. При цьому, старший лейтенант ОСОБА_1 не пропонував та не клопотав про зазначені дії у зв`язку з тим, що керівні документи містять заборону про поєднання обов`язків начальника служби РАО та начальника складу РАО.

Таким чином, майно служби РАО і надалі зберігалося до моменту здачі до військової частини НОМЕР_3 (с. Тополине Донецької обл.) включно під наглядом та контролем, на той час у званні старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Також, в додатку 20 зазначено, що документально майно служби РАО старший лейтенант ОСОБА_1 не приймав, проте прийом, облік, видачу та регламентні роботи (чищення, укомплектування, пакування та документальний супровід вантажу до військової частини НОМЕР_2 ) проводив особисто.

З пояснень тимчасово виконуючого обов`язки начальника служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_9 відомо, що при переформуванні військової частини НОМЕР_3 в батальйон охорони військової частини НОМЕР_1 приймалася на облік лише незначна частина майна служби РАО військової частини НОМЕР_3 відповідними службами військової частини НОМЕР_1 . Все інше майно, у зв`язку з відсутністю актів ліквідації військової частини НОМЕР_3 та не закриттям особових рахунків, передавав до військової частини НОМЕР_2 (м. Бахмут) начальник служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_3 капітан ОСОБА_1 (додаток 16).

З пояснень помічника начальника служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 (додаток 10) стало відомо, що у зв`язку з великою кількістю осіб, які самовільно залишили без зброї розташування підрозділів, під час проведення антитерористичної операції на території Донецької області, командирами підрозділів з метою збереження майна були зібрані багнет-ножі до 5,45 мм автоматів АК-74 та стволи до 7,62 мм кулеметів ПК у дерев`яну тару від зброї, які були опломбовані. Внаслідок обстрілу з боку незаконних збройних формувань ящики з майном служби РАО військової частини НОМЕР_3 були знищені.

15.09.2014 року о 10 годині 33 хвилини внаслідок ведення бойових дій в районі н.п. Гранітне Тельманівського району Донецької області 1 ротою охорони військової частини НОМЕР_3 під командуванням старшого лейтенанта ОСОБА_10 , мінометним та танковим обстрілом по позиціях т.19-02 (с. Гранітне) було знищено ствол до 7,62 мм кулемету ПК №ИК219-1963 року виготовлення та штик-багнети 6x5 до 5,45 мм автоматів АК- 74 у кількості 35 одиниць, які знаходились у наметі в опломбованому дерев`яному ящику. Майно було отримано в комплекті до стрілецького озброєння згідно накладної 82/2 від 28.05.2014 року командиром 1 роти охорони старшим лейтенантом ОСОБА_10

15.10.2014 року о 11 годині 20 хвилин внаслідок ведення бойових дій в районі н.п. Біла Кам`янка Тельманівського району Донецької області стрілецькою ротою військової частини НОМЕР_3 під командуванням капітана ОСОБА_11 , мінометним вогнем з боку незаконних збройних формувань було знищено ствол до 7,62 мм кулемету ПК № ФИ 384 - 1968 року виготовлення та багнет-ножі 6x5 до 5,45 мм автоматів АК- 74 у кількості 46 одиниць, які знаходились у наметі в опломбованому дерев`яному ящику. Майно було отримано в комплекті до стрілецького озброєння згідно накладної 82/1 від 27.05.2014 року командиром стрілецької роти капітаном ОСОБА_11 .

Стосовно нестачі ЗІП до СБР-3, капітан ОСОБА_1 пояснив, що приймання виробів згідно наряду командира військової частини НОМЕР_5 № 342/2/М1/15-32/1 від 12.01.2015 року проводив заступник командира військової частини-польова пошта НОМЕР_3 майор ОСОБА_12 30.01.2015 року у військовій частині НОМЕР_6 , на підставі пакувальних аркушів від 2 червня 2004 року військової частини НОМЕР_7 в яких відсутні зазначені запасні частини та приладдя, які вказано, як нестачу у акті приймання військової частини НОМЕР_2 № 3 від 05.02.2018 року.

Згідно із додатком 8, залишкова вартість втрачених 81 штик-ножа, 2 запасних стволів 7,62 мм кулемету ПК та майна виробів 1РЛ136 (СБР-3) №№ 8А164, 8А166, 8А167, 8А172, 8А173, 8А178 становить 19108,70 грн. Згідно Довідки-розрахунку про вартість шкоди завданої державі внаслідок нестачі майна служби РАО (додаток 9 ) сума належна до відшкодування винною у втраті особою (винними особами) становить 175404 грн. 56 коп.

Вважаю за доцільне зазначити, що капітаном ОСОБА_1 з моменту призначення розслідування до 07 травня 2018 року, незважаючи на мої багаторазові звернення до нього, не надавалися пояснення та інші документи по суті розслідування. Тільки після написання мною рапорту на командира частини (додаток 17) та призначення розслідування по факту ненадання пояснень капітаном ОСОБА_1 , ним були надані пояснення та деякі документи по суті розслідування (додаток 6, 14, 15) лише 07 травня 2018 року.

З пояснень капітана ОСОБА_1 виходить, що втрата 81 багнет-ножа та 2 стволів 7,62 мм кулемету ПК сталася в вересні та листопаді 2014 року внаслідок непереборних причин, а саме обстрілів зі сторони незаконних збройних формувань під час виконання завдань за призначенням в Антитерористичній операції на території Донецької області.

З цих відомостей стає зрозумілим, що про втрату 81 багнет-ножа та 2 стволів 7,62 мм кулеметів ПК капітану ОСОБА_1 було відомо набагато раніше ніж до фактичного виявлення нестачі під час передачі майна служби РАО військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 . Ним, начальником служби РАО не було вжито ніяких дій визначених керівними документами.

Будь-яких інших підтверджень щодо знищення 81 штик-ножа і 2 стволів до 7,62 мм кулеметів ПК під час обстрілів капітаном ОСОБА_1 надано не було та під час виявлення службового розслідування не було виявлено…

…Таким чином, фактично видачу, прийом, облік та зберігання майна служби РАО військової частини НОМЕР_3 проводив капітан ОСОБА_1 , в тому числі і при передаванні майна служби РАО військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 (м. Бахмут).

Стосовно втрати 81 багнет-ножа, 2 запасних стволів до 7,62 мм ПК та майна виробів 1РЛ136 (СБР-3) №№ 8А164, 8А166, 8А167, 8А172, 8А173, 8А178, зі всіх наявних матеріалів та відомостей, які вдалося здобути під час проведення службового розслідування, можна зробити наступні висновки.

Втрата (нестача) сталася внаслідок неналежного виконання капітаном ОСОБА_1 , який перебував на посаді начальника служби РАО військової частини НОМЕР_3 , своїх посадових обов`язків, визначених ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

З отриманих в ході службового розслідування даних вбачається, що капітаном ОСОБА_1 не було забезпечено належний облік та збереження 81 багнет-ножа, 2 запасних стволів до 7,62 мм ПК та майна виробів ІРЛІЗ6 (СБР-З) №№ 8А1645 8А166, 8А167, 8А172, 8А173, 8А178, чим було порушено норми, визначені в статтях 11, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та вимога п. 5 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з технічної частини) "Про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів" від 23 травня 2014 року № 1.

Фактично майно, нестачу якого виявлено під час передачі на тимчасове зберігання до військової частини НОМЕР_2 , було втрачено внаслідок недотримання капітаном ОСОБА_1 норм статутів та вимог наказу командира військової частини НОМЕР_3 , що відповідно до норм пункту 13 розділу III Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.05.1995 року № 243/95-ВР, дає підстави для притягнення його до матеріальної відповідальності…

…Виходячи з характеру протиправних дій, встановлено, що капітан ОСОБА_1 неналежно проводив облік та зберігання майна служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_3 , що призвело до втрати частини майна. Винна особа свою провину не визнає…

…6. Помічнику начальника служби ракетно-артилерійського озброєння капітану ОСОБА_1 , за неналежне ведення обліку та зберігання майна служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_3 , оголосити "Догану"…

…8. Начальнику фінансово-економічної служби утримати з належного капітану ОСОБА_1 грошового забезпечення 175404, 56 грн..."

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.05.2018 № 535 "Про результати службового розслідування", зокрема, пунктом 6 даного наказу, помічнику начальника служби ракетно-артилерійського озброєння ОСОБА_1 оголошена догана за неналежне ведення обліку та зберігання майна служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_3 .

Пунктом 8 наказу від 08.05.2018 № 535 начальнику фінансово-економічної служби наказано утримати з належного капітану ОСОБА_1 грошового забезпечення 175404,56 грн. встановленим порядком.

Наказ від 08.05.2018 № не містить підпису ОСОБА_1 про ознайомлення його із даним наказом.

Матеріали справи містять довідку про нараховані та утримані кошти з грошового забезпечення капітана ОСОБА_1 за вересень 2018 року травень 2019 року, відповідно до якої з відповідача утримано 12644,41 грн., залишок непогашеної заборгованості становить 162760,15 грн.

Як стверджує позивач, через недотримання відповідачем ст.ст. 58, 59 Статуту та вимог наказу командира НОМЕР_3 заподіяна ОСОБА_1 сума збитків, заподіяних державі, становить 162760,15 грн. Вважаючи ОСОБА_1 винним у втраті майна служби РАО військової частини НОМЕР_3 на зазначену суму, військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду із даним позовом.

У свою чергу, відповідач заперечує проти наявності його вини у втраті майна, відмічаючи при цьому, що майно не втрачено, а списано з обліку частини на підставі Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, затвер дженого наказом Міністра оборони України 12.01.2015 № 17. Крім того, частина майна втрачена восени 2014 року внаслідок бойових дій, що мали місце в зоні АТО в Донецькій області.

Надаючи оцінку доводам позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди у сумі 162760,15 грн.

Положення Законів України та інших нормативно-правових актів суд застосовує в редакції, чинній на час проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 .

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом (ст. 26 Статуту).

За змістом ст. 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу); за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Згідно із ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) зобов`язаний, зокрема:

негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи корупційне правопорушення, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи корупційного правопорушення військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;

знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;

завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності;

організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження;

вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

Відповідно до ст. 63 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командири підрозділів (начальники) приймають і здають посаду особисто на підставі наказу по військовій частині (кораблю).

Новопризначеного командира підрозділу (начальника) відрекомендовує особовому складові підрозділу старший командир (начальник).

При прийманні та здаванні посади командиром підрозділу (начальником) обов`язково проводиться інвентаризація майна і техніки підрозділу (служби). За результатами проведеної інвентаризації складаються інвентаризаційні відомості та акт.

Про прийняття і здавання посади командир підрозділу (начальник) подає рапорт у порядку підпорядкованості командирові військової частини (корабля).

Особа, яка приймає посаду, до свого рапорту додає акт про прийняття підрозділу. В акті зазначаються дані про склад підрозділу за списком і наявний; стан бойової та мобілізаційної готовності; морально-психологічний стан особового складу, стан військової дисципліни, бойової підготовки; наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; житлові і побутові умови військовослужбовців.

Акт складається і підписується особою, яка приймає, та особою, яка здає посаду, а також начальниками служб військової частини, головою та членами внутрішньої перевірочної комісії. До акта додаються інвентаризаційні відомості про майно та техніку підрозділу (служби).

Таким чином, із аналізу наведених вище положень Статуту слідує, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Командир (начальник) особисто відповідає перед державою, зокрема, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів. Командири підрозділів (начальники) приймають і здають посаду особисто, із обов`язковим проведенням при цьому інвентаризації майна і техніки підрозділу (служби), за результатами якої складаються інвентаризаційні відомості та акт, що підписуються як особою, яка приймає посаду, так і особою, яка здає посаду. До акта додаються інвентаризаційні відомості про майно та техніку підрозділу (служби).

Порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів до неї військовослужбовцям у структурних підрозділах Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України інших органах військового управління, військових частинах (на кораблях), військових навчальних закладах, установах та організаціях Міністерства оборони України та Збройних Сил України (далі - військові частини) визначений Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.08.2005 за № 933/11213 (далі-Інструкція № 359).

Пунктом 4 Інструкції № 359 передбачено, що забезпечення обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів є обов`язком командирів (керівників, начальників) структурних підрозділів, органів військового управління, військових частин (далі - командир військової частини).

Командири військових частин завжди повинні мати точні дані про наявність і стан стрілецької зброї та боєприпасів. Вони зобов`язані забезпечити належний порядок їх охорони, обліку, зберігання, який унеможливлював би втрати та крадіжки.

Командири батальйонів, рот, взводів та прирівняні до них особи (далі - командири підрозділів) повинні особисто перевіряти наявність і комплектність всієї стрілецької зброї та боєприпасів особового складу.

Заступники командирів військових частин з озброєння, начальники служб ракетно-артилерійського озброєння (далі - РАО), начальники складів (сховищ) РАО (далі - відповідальні службові особи) повинні забезпечувати проведення в установленому порядку номерної перевірки стрілецької зброї, а також щорічної інвентаризації стрілецької зброї та боєприпасів.

Командири військових частин та відповідальні службові особи, які не вжили заходів щодо забезпечення зберігання стрілецької зброї та боєприпасів, а також особи, що здійснили крадіжки або допустили втрати стрілецької зброї та боєприпасів, відповідають згідно із законодавством України.

За приписами п. 5 Інструкції № 359 якщо у штаті військової частини не передбачені посади начальника служби РАО або начальника складу РАО (далі - відповідальні службові особи служби РАО), наказом командира військової частини призначаються особи, які відповідають за облік, зберігання і видачу стрілецької зброї та боєприпасів. Для них визначаються та затверджуються командиром військової частини функціональні обов`язки (посадові інструкції) відповідно до особливостей повсякденної діяльності військової частини.

У структурних підрозділах та органах військового управління наказами відповідних керівників (начальників) про організацію службової діяльності на відповідний навчальний рік призначаються особи, які відповідають за облік, зберігання і видачу стрілецької зброї та боєприпасів у структурному підрозділі (органі військового управління).

Суміщати обов`язки начальника служби РАО та начальника складу РАО одній особі забороняється.

Отже, пунктами 4 та 5 Інструкції № 359 на командирів військових частин покладено обов`язок мати точні дані про наявність і стан стрілецької зброї та боєприпасів та забезпечення належного порядку їх охорони, обліку, зберігання, який унеможливлював би втрати та крадіжки. У свою чергу, на начальників служб ракетно-артилерійського озброєння покладається обов`язок забезпечувати проведення в установленому порядку номерної перевірки стрілецької зброї, а також щорічної інвентаризації стрілецької зброї та боєприпасів. Суміщати обов`язки начальника служби РАО та начальника складу РАО одній особі забороняється. Також пунктом ст. 63 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено проведення обов`язкової інвентаризації майна і техніки підрозділу у разі приймання та здавання посади командиру підрозділу (начальника).

Як зазначено вище, у період з 16.05.2014 до 30.09.2016 ОСОБА_1 перебував на посаді начальника служби РАО військової частини НОМЕР_3 , а з 01.10.2016 до 13.05.2019 - помічник начальника служби РАО військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 23.05.2014 № 1 відповідальним за отримання, облік та організацію зберігання зброї і боєприпасів військової частини зі складу озброєння в мирний час та особливий період, призначений начальник служби РАО лейтенант ОСОБА_1 .

Так, зі змісту акту службового розслідування від 08.05.2018 слідує, що за весь період існування військової частини НОМЕР_3 начальниками складу служби РАО були двоє військовослужбовців: сержант ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_7 . До моменту переформування командир військової частини НОМЕР_3 підполковник ОСОБА_8 наказів по призначенню начальника складу служби РАО не видавав. Прийом, облік майна служби РАО військової частини НОМЕР_3 проводив старший лейтенант ОСОБА_1 , в тому числі при передаванні визначеного майна до арсеналу зберігання м. Бахмут. Після звільнення за службовою невідповідністю останнього начальника складу РАО військової частини НОМЕР_3 , командиром військової частини НОМЕР_3 не було організовано встановлення фактичної наявності майна служби РАО.

Із наданих позивачем демографічних даних військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , які обіймали посаду начальника складу служби РАО в/ч пп НОМЕР_3 (арк. справи 21), суд встановив, що сержант ОСОБА_6 був начальником складу РАО в/ч пп НОМЕР_3 у період з 16.05.2014 до 06.06.2015. Солдат ОСОБА_7 був начальником складу РАО у період з 06.06.2015 до 30.05.2016.

Таким чином, у військовій частині НОМЕР_3 існували посада начальника служби РАО, яку у період з 16.05.2014 до 30.09.2016 обіймав ОСОБА_1 та посада начальника складу служби РАО, яку у період з 16.05.2014 до 06.06.2015 займав сержант ОСОБА_6 , у період з 06.06.2015 до 30.05.2016 - солдат ОСОБА_7 .

Зважаючи на викладене, суд відмічає, що покладення на лейтенанта ОСОБА_1 наказом від 23.05.2014 № 1 обов`язків відповідального за отримання, облік та організацію зберігання зброї і боєприпасів зі складу військової частини НОМЕР_3 у той час, як начальником складу служби РАО були інші військовослужбовці, суперечило 5 Інструкції № 359.

При цьому, як зазначено в акті службового розслідування, до моменту переформування військової частини НОМЕР_3 , в тому числі при передаванні визначеного майна до арсеналу зберігання м. Бахмут, жодних актів передачі майна, в тому числі озброєння, техніки та боєприпасів чи інвентаризації такого майна, командуванням військової частини НОМЕР_3 не складалося.

У позовній заяві військова частина НОМЕР_1 не посилається на проведення інвентаризації майна і техніки при прийманні ОСОБА_1 16.05.2014 посади начальника служби РАО військової частини НОМЕР_3 та не надає суду жодних доказів проведення такої інвентаризації чи складання актів передачі майна відповідачу.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач надав суду Акт прийому до складу військової частини польова - пошта НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ) оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " підрозділів військової частини польова - пошта НОМЕР_3 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", затверджений командувачем Сухопутних військ ЗС України 20.06.2015, з якого вбачається, що озброєння служби РАО, якого не вистачає це, зокрема, 78 багнет-ніж, що втрачено внаслідок дій АТО (Донецька область, Тельманівський район, с. Ганітне). По втраченому майну внаслідок дій в АТО проведене службове розслідування, наслідком якого є опрацювання комплекту документів для списання майна.
Як пояснив відповідач у своїх запереченнях, поданих до суду 17.03.2020, у 2017 році при взаємодії з представниками Військової Служби Правопорядку були розшукані та повернуті на склад ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_3 три автомати АК-74 (№№ 6911622,6926769, 6924487), але без трьох штик багнетів та запасного приладдя до них, що підтверджується наданою відповідачем копією телеграми від 23.02.2017 за № 572/м Ф (арк. справи 112). Також щодо втрати двох стволів до 7,62 мм кулемета ПК-1963 та 1968 року виробництва, ОСОБА_1 зазначив, що 26.11.2017 ним заповнені картки на втрачені запасні стволи (арк. справи 113,114) та надіслані 04.12.2017 листом за номером 4138/м, підписаним командиром військової частини НОМЕР_1 , до Нікольського відділення поліції Волноваського відділу поліції в Донецькій області. Згідно відповіді Нікольського відділення поліції за фактом втрати зброї у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) дані про цю зброю зареєстровані в журналі ЄО № 3585 від 04.12.2017 та внесені до бази "Кримінальна зброя" (арк. справи 116). Нестачу майна служби РАО в/ч пп НОМЕР_3 неможливо було списати за рахунок держави по інспекторському посвідченню без рішення суду, про що з 2015 по 2019 рік керівництву бригади ОСОБА_1 доповідав усно неодноразово, у зв`язку з тим що в Журналі бойових дій відсутня кількісна інформація про втрати комплектуючих стрілецького озброєння внаслідок обстрілу позицій військової частини польова пошта НОМЕР_3 з боку незаконних збройних формувань 15 вересня та 15 жовтня 2014 року на території Донецької області. У Журналі бойових дій військової частини НОМЕР_3 наявна інформація про знищення наметів з майном підрозділів військової частини полова пошта НОМЕР_3 . Також щодо нестачі комплектності виробів 1РЛ136 (СБР-3) №№ 8А164, 8А167, 8А173, 8А166, 8А172, 8А178 ОСОБА_1 відмітив, що на час проведення службового розслідування, документи на списання встановленим порядком запасних частин та приладдя, перебували на затвердженні у начальника Центрального ракетно-артилерійського управління (військова частина НОМЕР_5 , м. Київ). Після звільнення ОСОБА_1 13.05.2019 з військової частини НОМЕР_1 , картка обліку некомплекту № 499, яка складена на підставі актів списання від 30.03.2016 № 4/1 № 4/2 та картки обліку не комплекту № 853 (аркуші справи 117-122), були затверджені командиром військової частини НОМЕР_5 , один екземпляр оригіналу знаходиться у військовій частині НОМЕР_5 , завірена копія перебуває в службі РАО військової частини НОМЕР_1 . Отже, як стверджує відповідач, майно не втрачено, а списано з обліку військової частини.

Наведені вище обставини дають підстави для висновку, що частина майна, відповідальність за втрату якого позивач покладає на відповідача, втрачена внаслідок непереборних обставин бойових дій, що мали місце у вересні-жовтні 2015 року в зоні АТО (Донецька область, Тельманівський район, с. Ганітне). Інше майно частково списане, що підтверджується наданими ОСОБА_1 доказами, які містяться в матеріалах справи.

Суд також наголошує, що матеріальна відповідальність військовослужбовця за нестачу матеріальних цінностей наступає лише у разі передачі йому під звіт цих матеріальних цінностей, а не в наслідок його мовчазної згоди щодо збереження чи обслуговування майна.

Доказів того, що ОСОБА_1 прийняв на зберігання матеріальні цінності у такий спосіб, як це передбачено ст. 63 Статуту та пунктом 4 Інструкції № 359, позивач суду не надав.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР (в редакції від 11.02.2001, далі - Положення № 243/95-ВР), що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

За приписами абз. 1 п. 2 розд. І Положення № 243/95-ВР відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти (абз. 2 п. 2 розд. І Положення № 243/95-ВР).

Зі змісту п. 3 розд. І Положення № 243/95-ВР вбачається, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність (п. 8 розд. І Положення № 243/95-ВР).

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети (п. 13 розд. ІІІ Положення № 243/95-ВР).

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб (абз. 2 п. 17 розд. IV Положення № 243/95-ВР).

Відповідно до п. 19 розділу IV Положення № 243/95-ВР розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини (п. 22 розд. IV Положення №243/95-ВР).

Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню (п. 23 розд. IV Положення № 243/95-ВР).

За правилами п. 37 розд. V Положення № 243/95-ВР матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; невстановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.

З огляду на вищезазначені вимоги Положення № 243/95-ВР матеріальна відповідальність військовослужбовця настає за умови заподіяння особою прямої дійсної шкоди, наявності протиправної поведінки такої особи та причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди, а також у разі встановлення вини особи у заподіянні шкоди.

Визначальними обставинами для настання матеріальної відповідальності є встановлення у ході службового розслідування якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця заподіяно таку шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини та умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Втім, суд відмічає, що акт службового розслідування від 08.05.2018 не містить жодних обставин, встановлених під час розслідування, які б свідчили про протиправну поведінку ОСОБА_1 , наявності причинного зв`язку між противоправною поведінкою і настанням шкоди та наявністю вини відповідача в заподіяній шкоді. Будь-яких фактів недбалого виконання відповідачем службових обов`язків, що призвели до втрати (нестачі) майна позивачем не наведено, а твердження про винність за спричинені збитки завдані державі спростовуються матеріалами справи.

Отже, позивачем не доведено завдання відповідачем прямої дійсної шкоди, як того вимагають приписи пункту 3 Положення 243/95-ВР, та не доведено, що поведінка ОСОБА_1 була протиправною та перебувала у причинному зв`язку з настанням шкоди, тобто позивач не довів вину відповідача у втраті військового майна.

Крім того, суд звертає увагу, що наказ від 08.05.2018 № 535 "Про результати службового розслідування", не містить будь яких фактичних подій безпосередньо пов`язаних з виконанням відповідачем службових обов`язків, які б вказували на конкретні обставини (місце, час) і наслідки: в констатуючий частині спірного наказу жодним чином не відображено конкретні неправомірні дії (бездіяльність), які ставляться ОСОБА_1 в вину. Також даний наказ не містить посилання на жодний наказ командування, який би не був виконаний позивачем та на вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які могли б бути порушені позивачем (зазначено лише загальні норми чинного законодавства, за порушення яких накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани).

Наказу про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, як того вимагає п. 23 розд. IV Положення № 243/95-ВР, позивач суду не надав.

Правова позиція щодо розгляду спорів про притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності викладена Верховним Судом у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 813/2751/17 та у постанові від 12 грудня 2018 року №813/2751/17.

Зокрема, Верховний Суд у цих постановах зазначає, що хоча ухвалення рішення щодо притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності перебуває у площині дискреційних повноважень відповідного командира (начальника), таке рішення повинно бути обґрунтованим і відповідати вимогам закону, а адміністративний суд, у свою чергу, в порядку судового контролю зобов`язаний надати цьому рішенню оцінку, в тому числі в аспекті законності та обґрунтованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 72 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не надано достатніх та належних доказів на обґрунтування своїх доводів щодо наявності вини відповідача у втраті майна, внаслідок якого державі заподіяні матеріальні збитки.

За таких обставин, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 .

За правилами ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати на користь позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

вирішив:

Відмовити військовій частині НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ) у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 ) про стягнення матеріальної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 106030000