Справа № 826/3785/18
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

29 квітня 2020 року м. Київ№ 826/3785/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в якому просить:

-визнати протиправним розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації «Про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку» від 11.09.2017р. № 489 в частині відмови в прийнятті на квартирний облік ОСОБА_1 ;

-зобов`язати Дніпровську районну в м. Києві державну адміністрацію прийняти на квартирний облік ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване розпорядження є протиправним, оскільки порушує її право на отримання житла, а відтак підлягає скасуванню.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов в якому зазначає, що під час прийняття оскаржуваного рішення діяв у межах повноважень, у порядку та в спосіб встановлений Конституцією та законами України, а відтак вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 2 групи з дитинства (з 01.01..2015р.)

14.08.2017р. позивач звернулась до відповідача із довідкою-заявою в якій зазначила, що з 2014р. просила поліпшити її житлові умови.

Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації «Про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку» від 11.09.2017р. № 489, а саме п. 2.1 позивачу відмовлено в прийнятті на квартирний облік.

Повідомленням Відділу обліку та розподілу житлової площі Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.09.2017р. №24-81п позивача повідомлено про те, що їй відмовлено в зарахуванні на квартирний облік. Підставою відмови зазначено: реєстрація у місті Києві менше 5 років п.п. 3 п. 1 Постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міськради профспілок № 234 від 30.04.1991р.)

Позивач вважаючи вищезазначене розпорядження протиправним звернулась до адмыныстративного суду для захисту своїх прав.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного відповідачем права щодо постановлення її на квартирний облік з правом першочергового одержання житла.

Отже, цей позов подано на поновлення прав позивача у сфері житлових відносин.

Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

За змістом наведених правових положень суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист якого подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту його порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Беручи до уваги наведене, а також враховуючи, що спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених житлових прав позивача, суд приходить до висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в постановах: від 11.04.2018р. у справі № 522/16204/15-а (провадження № 11-156апп18), від 17.04.2018р. у справі № 2-а/87/11 (провадження № 11-97апп18), від 20.09.2018р. у справі № 815/2551/15 (провадження № 11-640апп18), від 13.02.2019р. у справі № 826/19681/16 (провадження № 11-1096апп18).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 238, 241, 248, 294 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 826/3785/18.

2. Роз`яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесено до компетенції місцевого загального суду з урахуванням правил територіальної підсудності. При цьому, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 КАС України та може буде оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 295-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська