Справа № 754/17064/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 квітня 2020 року м. Київ № 754/17064/19

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Федорчук А.Б., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Державної казначейської служби України міста Києва

(01004, м. Київ, вул. Терещенківська, 11)

про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Деснянського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом про стягнення коштів, в якому просив зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України міста Києва повернути помилково перерахований збір до Пенсійного фонду України 10 вересня 2019 року від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав не зазначенням ним у позові відповідача, до якого позовні вимоги заявлені.

28 січня 2020 року на виконання вимог ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року надано уточнену позовну заяву, у якій позивачами вказано ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а у якості відповідача зазначено Головне управління Державної казначейської служби міста Києва.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04 лютого 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передано на розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва за підсудністю.

Пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись із позовною заявою, суд встановив її невідповідність вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне.

Згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру суб`єктом владних повноважень, юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, фізичною особою або фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01 січня 2020 року в розмірі 2102,00 грн.

Наявними матеріалами адміністративного позову підтверджується, що позовні вимоги заявлені як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 .

Вимогами частини 7 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Так, в матеріалах позову містяться докази звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (посвідчення серії НОМЕР_1 ). Однак, матеріали адміністративного позову не містять доказів звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору, як і не містять доказів сплати нею судового збору у розмірі 840,80 грн.

Також суд зазначає, що частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Наведені положення процесуального законодавства засвідчують, що при обранні способу захисту порушеного права позивачу необхідно враховувати, що такі вимоги не можуть мати формальний (декларативний) характер.

Тобто, необхідною умовою для вжиття судом відповідних заходів з метою відновлення порушеного права, є існування порушеного права на момент прийняття судом відповідного рішення. При цьому, оцінка обставин (умов), за яких відбулось таке порушення прав позивача, а саме, дотримання суб`єктом владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчинює дії чи допускає бездіяльності, вимог чинного законодавства за критеріями, які зазначені у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється судом саме у мотивувальній частині судового рішення.

З поданого позивачами уточнюючого позову вбачається, що в статусі відповідача ними вказано Головне управління Державної казначейської служби України міста Києва, однак у прохальній частині позивачі просить зобов`язати Управління Пенсійного фонду в Голосіївському районі міста Києва повернути помилково перерахований збір до Пенсійного фонду 10 вересня 2019 року від ОСОБА_1 в сумі 11 653,76 грн. та ОСОБА_2 в сумі 11 653,76 грн.

Тобто, зміст позовної вимоги направлений позивачами не до того органу державної влади, який вказаний ними у статусі відповідача.

При цьому, матеріали позову містять докази надання відмови Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві щодо повернення сплачених позивачами сум збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Тобто, саме Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві, з урахуванням змісту заявлених вимог, повинно бути вказане в статусі відповідача.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовну заяву позивача слід залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання до суду:

- доказів сплати судового збору ОСОБА_2 на реквізити Окружного адміністративного суду міста Києва у розмірі 840,80 грн. або доказів звільнення її від сплати судового збору;

- уточненої позовної заяви з урахуванням висновків суду.

Згідно з частиною третьої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Разом з тим, суд зазначає, що 02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020, № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Керуючись статтями 94, 160, 161, 169, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без руху.

2. Встановити позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали, але не менше ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби.

3. Попередити позивачів про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, відповідно до ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.Б. Федорчук