Справа № 826/3687/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

27 квітня 2020 року м. Київ № 826/3687/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., представника позивача Бережної Т.В. (довіреність від 27.02.2018 року №б/н), представника відповідача 1 Чубак Н., вирішивши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву про розподіл судових витрат в адміністративній справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент"
доГоловного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент" (стара назва ТОВ "Аве Львів") (далі також - позивач, ТОВ "Ековей Вейст Менеджмент") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (далі також - відповідач 1, ГУ ДПС у Львівській області), Державної податкової служби України (далі також - відповідач 2, ДПС України), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент" задоволено частково; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 30.11.2017 року №, №, №, №, №, № винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Львівській області Товариству з обмеженою відповідальністю "Аве Львів"; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент" (, адреса: 79024, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 176) суму сплаченого судового збору у розмірі 299 605,00 грн. (двісті дев`яносто дев`ять тисяч шістсот п`ять грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (, адреса: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35).

Із змісту судового рішення встановлено, що через канцелярію суду 13.02.2019 року позивачем подано заяву про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій просить надати можливість для подання доказів розміру витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи №826/3687/18 судом першої інстанції, протягом п`яти днів після прийняття рішення у справі.

З огляду на те, що заява позивача від 13.02.2019 року про розподіл судових витрат відповідає вимогам частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та приймається судом, суд дійшов висновку, що вирішення питання розподілу судових витрат буде здійснене судом у разі подання позивачем відповідних доказів протягом п`яти днів після дати ухвалення цього рішення суду в порядку статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України.

26.11.2019 року представником позивача через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) подано пояснення та докази на підтвердження витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2019 року призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 05.12.2019 року.

Судове засідання 05.12.2019 року відкладено судом на 18.12.2019 року.

Через канцелярію суду 16.12.2019 року відповідачем 1 подано заперечення на пояснення позивача на докази підтвердження витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 18.12.2019 року, в яке прибув представник позивача, судом оголошено про відкладення судового засідання на 23.01.2019 року у зв`язку з тим, що клопотання про участь відповідача 1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції подано з порушенням строку подання такого клопотання, встановленого частиною другою статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2019 року клопотання відповідача 1 про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції задоволено. Судове засідання в адміністративній справі №826/3687/18 в межах розгляду питання розподілу судових витрат, яке відбудеться 23.01.2019 року, ухвалено провести за участю відповідача 1 у режимі відеоконференції. Забезпечення проведення відеоконференції в адміністративній справі №826/3687/18 доручено Львівському окружному адміністративному суду (вулиця Чоловського, 2, Львів, Львівська область, 79000). Судове засідання для інших осіб, які беруть участь у справі, відбудеться в приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Болбочана Петра, 8, зал судових засідань №6.

У судове засідання 23.01.2020 року сторони не прибули.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи неявку сторін у судове засідання, судом вирішено поставити на розгляд питання щодо призначення дати наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2020 року призначено судове засідання в межах розгляду питання розподілу судових витрат у справі №826/3687/18 на 17 лютого 2020 року у приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою: за адресою: м. Київ, вул. Болбочана Петра 8, корпус 1, блок А, зал судових засідань № 6, яке провести за участю відповідача у режимі відеоконференції. Забезпечення проведення відеоконференції в адміністративній справі №826/3687/18 доручено Львівському окружному адміністративному суду.

Через канцелярію суду 14.02.2020 року позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 17.02.2020 року сторони не прибули.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2020 року призначено судове засідання в межах розгляду питання розподілу судових витрат у справі №826/3687/18 на 11 березня 2020 року у приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Болбочана Петра 8, корпус 1, блок А, зал судових засідань № 6, яке провести за участю відповідача у режимі відеоконференції. Забезпечення проведення відеоконференції в адміністративній справі №826/3687/18 доручено Львівському окружному адміністративному суду.

У судове засідання 11.03.2020 року прибула представник позивача.

Судом встановлено відеозв`язок із Львівським окружним адміністративним судом, секретарем судового засідання якого повідомлено про неявку представника відповідача.

Представником позивача, в свою чергу, долучено до матеріалів справи судову практику Великої Палати Верховного Суду з питань розподілу судових витрат.

З огляду на те, що відповідачем не забезпечено участь уповноваженого представника у судовому засіданні, та враховуючи долучені представником позивача документи, суд дійшов висновку про відкладення судового засідання до 02.04.2020 року з метою надання часу відповідачу відреагувати на подані представником позивача документи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2020 року призначено судове засідання в межах розгляду питання розподілу судових витрат у справі №826/3687/18 на 02.04.2020 року, яке провести за участю відповідача у режимі відеоконференції. Забезпечення проведення відеоконференції в адміністративній справі №826/3687/18 доручено Львівському окружному адміністративному суду.

Через канцелярію суду 31.03.2020 року відповідачем подано заперечення на пояснення щодо витрат на професійну правничу допомогу.

У судове засідання 02.04.2020 року у режимі відеоконференції прибули представник позивача та представник ГУ ДПС України у Львівській області.

Під час судового засідання судом з`ясовано про неотримання позивачем заперечень відповідача, з огляду на що, з метою надання часу на надання позиції позивачем щодо заперечень відповідача, судом відкладено судове засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2020 року призначено судове засідання в межах розгляду питання розподілу судових витрат у справі №826/3687/18 на 15.04.2020 року. Забезпечення проведення відеоконференції в адміністративній справі №826/3687/18 доручено Львівському окружному адміністративному суду.

У судове засідання 15.04.2020 року прибули представники сторін.

Представником позивача заявлено клопотання про відкладення розгляду заяви про розподіл судових витрат, яке задоволено судом.

Судове засідання у режимі відеоконференції відкладено до 27.04.2020 року.

У судове засідання 27.04.2020 року прибули представники позивача та відповідача 1. Належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання відповідачем 2 явку уповноваженого представника не забезпечено; заяв, клопотань не подано.

Відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритому судовому засіданні 27.04.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Дослідивши матеріали справи в межах розгляду заяви про розподіл судових витрат, судом встановлено наступне.

В обґрунтування заяви про розподіл судових витрат, позивачем зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 197 720,00 грн., сплачені позивачем Адвокатському об`єднанню "Василь Кісіль і Партнери", розраховано шляхом множення кількості витрачених адвокатами/юристами годин на виконання робіт/послуг на їх погодинні ставки з урахуванням пункту 5 Договору про юридичні послуги від 26.02.2018 року №1368-18-1.

Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується відповідними договорами, платіжними документами та детальним описом робіт (наданих послуг), які долучено до матеріалів справи.

Позивач також просить звернути увагу, що розмір понесених витрат є співмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатами послуг, оскільки загальна сума донарахованих податковим органом грошових зобов`язань, які в подальшому скасовано рішенням суду, становить близько 20 мільйонів гривень.

Відповідач 1, в свою чергу, проти задоволення заяви про розподіл судових витрат заперечує та просить про їх зменшення, оскільки вважає зазначений в детальному описі робіт (надання послуг) перелік послуг таким, що не відповідає поняттю "судові витрати", закріпленому у статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач 1 вважає, що у заяві та поясненнях позивача не міститься жодних обґрунтувань щодо належності визначених у описі наданих послуг до видів правової допомоги та співмірності понесених позивачем витрат на оплату кожного із зазначених видів послуг адвокатів.

Враховуючи викладене, відповідач 1 просить відмовити у задоволенні заяви про розподіл витрат на правничу допомогу.

Всебічно і повно дослідивши матеріали справи, обґрунтування заяви про розподіл витрат на правничу допомогу, заперечень проти цієї заяви, інших пояснень, наданих сторонами з цього питання, оцінивши докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України 05.07.2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону №5076 визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076).

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: Договір про юридичні послуги №1368-18 від 26.02.2018 року (Загальні умови), Договір про юридичні послуги №1368-18-1 від 26.02.2018 року (Спеціальні умови), рахунок на передплату за надання юридичних послуг №29146 від 27.02.2018 року, додаток до рахунку №29146 (опис наданих послуг та додаткових витрат), платіжне доручення №460 від 02.03.2018 року, Акт приймання виконаної роботи від 30.09.2019 року, Довідка АО "ЮФ "Василь Кісіль і Партнери" №371 від 26.11.2019 року, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатів Стельмащука А.В. та Бережної Т.В., витяги з Єдиного реєстру адвокатів України стосовно адвокатів Стельмащука А.В. та Бережної Т.В.

Так, професійну правничу допомогу ТОВ "Ековей Вейст Менеджмент" надає Адвокатське об`єднання "Юридична фірма "Василь Кісіль і Партнери" на підставі договору від 26.02.2018 року №136-18 про юридичні послуги.

Дослідивши додаток до рахунку №29146 (опис наданих послуг та додаткових витрат), судом встановлено, що ряд послуг як-то: підготовка поштових відправлень для надіслання документів ГУ ДФС у Львівській області, електронні повідомлення клієнту щодо результатів судового засідання/статусу справи, підготовка клопотань про ознайомлення із матеріалами справи, телефонні дзвінки клієнту, дублюють одна одну та не потребують спеціальних професійних навичок.

Крім того, суд зауважує, що зазначені у описі робіт "візити до суду" не може вважатися витратами на професійну правничу допомогу, оскільки належить до іншого виду судових витрат, а саме, до витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду, вирішення яких регулюється статтею 135 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки мають іншу юридичну природу, відмінну від правничої допомоги, та які, крім іншого, не заявлялися до розподілу позивачем в порядку частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, судом встановлено, що відповідно до опису робіт, до погодинного розрахунку надання послуг разом з візитом до суду зазначалося про участь у судових засіданнях, на які представники позивача, начебто витрачали близько двох годин кожного разу.

Суд зауважує, що відповідно до протоколів судових засідань у справі №826/3687/18 жодне з судових засідань не тривало більше півгодини, що свідчить про завищене встановлення витраченого часу адвокатів в цій частині.

Позивачем не доведено суду, яким чином зазначені послуги як зустріч з ОСОБА_1 , декілька зустрічей з ОСОБА_2 мали вплив на хід розгляду справи в частині надання професійної правничої допомоги позивачеві.

З опису наданих послуг також встановлено, що на підготовку проекту позовної заяви витрачено в сумі 37 годин. Водночас, суд бере до уваги, що відповідно до матеріалів справи та встановлених обставин у рішенні суду, позивачем оскаржувалися податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, а доводи та аргументи позивача, викладені у скаргах до ДФС України та у позові співпадають, що свідчить про сформованість правової позиції позивача ще до подання позовної заяви до суду.

Встановлене дає підстави суду сприймати критично зазначені у описі витрачені адвокатами кількість годин на підготовку позовної заяви.

Зокрема, до обсягу витрат адвокатами включено послуги з численного аналізу судової практики у справі. Водночас, крім позовної заяви та відповіді на відзив інших документів позивачем суду не надавалося, а правова позиція залишалася незмінною. Водночас, судом взято до уваги, що додатки (докази) до позовної заяви відповідно до опису наданих послуг та додаткових витрат підготовлено безпосередньо позивачем.

Крім іншого, у описі наданих послуг адвокатами вказано про неодноразовий візит до суду з метою ознайомлення із матеріалами справи, в той час, як відповідно до матеріалів справи, у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку, усі процесуальні документи, як суду, так і подані відповідачами, надсилалася поштовим зв`язком, про що є відповідні підтвердження у матеріалах справи.

В описі наданих послуг та додаткових витрат зазначено про підготовку ряду адвокатських запитів, водночас, позивачем не доведено необхідності подання таких запитів (неминучисть їх подання), такі запити у матеріалах справи відсутні.

Також, дослідивши матеріали, долучені на підтвердження витрат на правничу допомогу, судом встановлено, що Акт приймання виконаної роботи складено 30.09.2019 року, в той час, як рішення в адміністративній справі №826/3687/18 судом першої інстанції прийнято 21.11.2019 року, з огляду на що, суд критично сприймає твердження АО «ЮФ «Василь Кісіль і Партнери» про те, що цим Актом дійсно підтверджується надана правова допомога позивачу у справі №826/3687/18.

Крім того, відповідно до змісту Акту приймання виконаної роботи від 30.09.2019 року АО «ЮФ «Василь Кісіль і Партнери» була виконана наступна робота: 1) комплекс юридичних послуг та консультацій, юридична підтримка у податковому спорі; 2) юридичні консультації з питань чинного законодавства України.

На переконання суду, зазначені послуги взагалі не дають можливості суду ототожнювати вказані види робіт із наданням правничої допомоги позивачу в межах розгляду адміністративної справи №826/3687/18.

Зокрема, в Акті приймання виконаної роботи від 30.09.2019 року судом встановлено як відсутність зазначення у ньому конкретних послуг так і вартості кожної з послуг, наданої адвокатами позивачу, в той час як вказано лише повну вартість, що унеможливлює встановлення розрахунку вказаних у Акті робіт.

Також, складення Акту приймання роботи з юридичного обслуговування не передбачено ні Договором про юридичні послуги №1368-18, ні Договором про юридичні послуги №1368-18-1.

Дослідивши договір про юридичні послуги №1368-18 судом встановлено, що відповідно до пункту 1.8 статті 1 Загальних умов цього договору «Проект», «Справа» - предмет послуг, що мають бути надані, або судова Справа, яку має вести ВКП (в договорі скорочена назва АО «ЮФ «Василь Кісіль і Партнери») відповідно до домовленості Сторін. Сторони можуть визначити Проект чи Справу у Спеціальних Умовах (якщо погоджені між сторонами). Відповідно до контексту, термін «Проект» також означає «Справа» і навпаки.

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. статті 2 Загальних умов цього договору, згідно з цим договором ВКП надасть Клієнту Послуги щодо Проекту згідно з інструкціями Клієнта, які надаються час від часу та прийняті до виконання ВКП, а Клієнт оплатить Гонорари та відшкодує ВКП Витрати.

Сторони можуть погодити або не погодити Спеціальні Умови для конкретного Проекту. Якщо Сторони погодили Спеціальні Умови, такі Спеціальні Умови будуть застосовуватися до відносин між Сторонами щодо Проекту, визначеного в Спеціальних Умовах, які, для цілей такого Проекту, будуть мати перевагу у випадку виникнення конфлікту з Загальними Умовами. Відносини з приводу надання Послуг, щодо яких Сторони не погодили Спеціальні Умови, будуть регулюватися тільки Загальними Умовами.

Згідно з підпунктом 4.1 пункту 4 Спеціальних Умов Договору про юридичні послуги №136-18-1 Проект: ВКП надаватиме Клієнту послуги з питань правової допомоги в податковому спорі.

Водночас, ні з Загальних Умов, ні зі Спеціальних Умов неможливо встановити, який саме податковий спір є Проектом, за яким ВКП надає або буде надавати ТОВ «Аве Львів» послуги з питань правової допомоги, враховуючи те, що позивачу вже були відомі номери податкових повідомлень-рішень, які останній мав намір оскаржити до суду.

Зазначене позбавляє суд можливості співвідношення Проекту договорів про юридичні послуги №1368-18, №1368-18-1 та предмету спору в адміністративній справі №826/3687/18.

Суд також зазначає, що у матеріалах справи опис наданих послуг та додаткових витрат, вирахуваних з вартості однієї години.

Разом з тим, Договір про юридичні послуги №1368-18-1 від 26.02.2018 року встановлює у пункту 5 Спеціальних умов оплати послуг, що гонорар буде визначатися на основі погодинних ставок адвокатів/юристів Адвокатського об`єднання "Юридична фірма "Василь Кісіль і Партнери", залучених до роботи Проекту, та є вартістю послуг з представництва інтересів клієнта у місцевому адміністративному суді, апеляційному адміністративному суді та касаційному адміністративному суді.

Проте, у вказаному договорі відсутня інформація щодо вартості кожної з наданих послуг, що унеможливлює перевірку судом правильності розрахунку.

Крім того, дослідивши надані позивачем документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено відсутність у рахунку на передплату за надання юридичних послуг №29146 від 27.02.2018 року, додатку до рахунку №29146 (опис наданих послуг та додаткових витрат), платіжному дорученні №460 від 02.03.2018 року, Акті приймання виконаної роботи від 30.09.2019 року, посилання на номери податкових повідомлень-рішень, які є предметом спору у справі №826/3687/18, або на номер адміністративної справи, в межах якої надавалася правнича допомога.

Беручи до уваги встановлене, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 197 720,00 грн. є не підтвердженими та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат в повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 9, 143, 195, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент" від 13.02.2019 року про розподіл судових витрат у справі №826/3687/18 відмовити.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Додаткове рішення набирає законної сили у порядку та строк, встановлений статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено у порядку статей 292, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне додаткове рішення складено 28.04.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна