Справа № 640/21063/19
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року м. Київ № 640/21063/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління правці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації

третя особа Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління правці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач), третя особа - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, в якому просить суд: визнати протиправними дії Управління правці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни; зобов`язати Управління правці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, має відповідне посвідчення категорія І, є інвалідом ІІ групи безстроково.

05 вересня 2019 року він звернувся до відповідача із заявою про встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Листом Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації відмовлено у наданні такого статусу.

З вказаною відмовою позивач не погоджується, оскільки вважає, що він приймав участь у формуваннях Цивільної оборони, в тому числі невоєнізованих, які створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварії, катастроф і стихійних лих, тобто виконував роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС та її наслідків, залучався до виконання цих робіт саме у складі Цивільної оборони.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що позивачу встановлена 2 група інвалідності за загальним захворюванням до січня 2000 року, отже зазначений документ не підтверджує настання інвалідності внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС. Інші довідки, які б підтверджували настання інвалідності внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС позивачем не надано. Також, позивачем не надано докази його участі у заходах Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З огляду на викладене, відповідач вважає відсутніми підстави для встановлення позивачу статусу та видачі посвідчення інваліда війни.

Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації надав письмові пояснення, в яких зазначив, що факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується довідкою Управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації від 21 вересня 2007 року №01-08/871 та вказав, що позов підлягає задоволенню.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І), є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується наданою суду копією посвідчення Серії НОМЕР_1 , виданого 21 травня 2019 року Київською міською державною адміністрацією.

05 вересня 2019 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Листом від 10 вересня 2019 року №01-08/5713 Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації повідомило позивача, що за результатами розгляду поданих останнім документів відсутні підстави для встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", мотивуючи таку відмову відсутністю належних документів, які б засвідчували особисту участь позивача у складі формувань Цивільної оборони.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою, при вирішенні якої суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ (далі по тексту - Закон України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ) та Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі по тексту - Закон України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ).

Так, у відповідності до статті 10 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, формування Цивільної оборони, в тому числі невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Завдання щодо виконання завдань виробничого характеру на них не покладалися та не покладаються.

У відповідності до чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу, Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 від 18 березня 1976 року, наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (Постанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 2, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та інші), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Так, на підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачем надано копії: наказу від 11 серпня 1986 року №276 Міністерства меліорації та водного господарства УСРСР, довідки від 16 жовтня 2002 року №84 про нарахування позивачу заробітної плати за 8 днів перебування у 30-км зоні в червні 1986 року, архівної довідки Іванківського міжрайонного управління водного господарства від 06 вересня 2007 року №75 про участь позивача в заходах цивільної оборони по ліквідації аварії на ЧАЕС, наказу від 29 серпня 1986 року №139-01 «Про заходи щодо забезпечення експлуатації Київським облводхозом водоохоронних споруд на малих ріках в зоні аварії Чорнобильської АЕС», графіку від 26 червня 1986 року, довідки Управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації від 21 вересня 2007 року №01-08/871.

Зазначені документи свідчать про те, що позивач є особою, яка брала участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань Цивільної оборони.

З огляду на викладене, суд вважає відмову Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, оформлену листом від 10 вересня 2019 року №01-08/5713, з мотивів відсутності належних документів, які б засвідчували особисту участь позивача у складі формувань Цивільної оборони такою, що не відповідає згадуваним нормам законодавства.

Проте, відповідно до наявних в матеріалах справи витягу з акту огляду МСЕК серії КИО-І №077453 та довідки серії КИО-І №077453 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01 січня 2000 року. Також, в матеріалах справи наявний експертний висновок Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань та смертності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №275, згідно з яким захворювання позивача зв`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази встановлення позивачу ІІ групи інвалідності станом на час звернення до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Також, з наданих сторонами документів неможливо встановити чи були надані позивачем до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення такі документи.

З огляду на викладене, суд вбачає наявними підстави для зобов`язання Управління правці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими документами з урахуванням мотивів, викладених у даному судовому рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог в частині протиправності відмови відповідача у встановленні йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх відшкодування оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Визнати протиправною та скасувати відмову Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, оформлену листом від 10 вересня 2019 року №01-08/5713, у встановленні ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

3.Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації повторно розглянути подані ОСОБА_1 заяву з доданими документами з урахуванням мотивів, наведених у даному судовому рішенні.

4.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко