Справа № 320/3062/20
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27 квітня 2020 року м. Київ Справа № 320/3062/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1
до проГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, що виявилась у відмові здійснити позивачу перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому на території радіоактивного забруднення, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до положень статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 перерахунок та виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому на території радіоактивного забруднення, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до положень статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII, з урахуванням вже виплачених сум.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали шляхом подання до суду: оригіналу платіжного документу, що свідчить про сплату судового збору у розмірі 1681,60 грн, а у разі звільнення позивача від сплати судового збору доказів на підтвердження цих обставин; заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку; позовної заяви, приведеної у відповідність вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (у тому числі шляхом уточнення позовних вимог та/або відповідачів у справі) з урахуванням наведених в цій ухвалі висновків суду; копії позовної заяви, недоліки щодо форми (змісту) якої усунуто, для її направлення відповідачу.

21.04.2020 до Київського окружного адміністративного суду на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 від позивача надійшла позовна заява у новій редакції (у двох екземплярах) та заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання щодо приведення позивачем позовної заяви у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Залишаючи дану позовну заяву без руху, суд в ухвалі від 10.04.2020 вказав, що позов подано позивачем після закінчення строків, встановлених законом.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено протиправною, на її думку, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, що виявилась у непроведенні позивачу перерахунку та виплати додаткової пенсії та доплати до пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 у належному розмірі.

Водночас з наведеною вище позовною заявою ОСОБА_1 звернулась до суду лише 25.03.2020 (відбиток календарного штемпеля підприємства поштового зв`язку на конверті від 25.03.2020), тобто з порушенням строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, більше ніж на п`ять років.

З огляду на викладене суд наголосив, що недоліки позовної заяви в цій частині повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку.

На виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

При цьому слід враховувати, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.1986 справа «Стаббігс та інші проти Великобританії»).

У своїй заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом позивач зазначає, що про порушення своїх прав та інтересів вона дізналась лише у березні 2020 року отримавши лист Білоцерківського відділу обслуговування громадян № 2 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 17.03.2020 № 1241-2382/Щ-02/8-1000/20, яким їй відмовлено у перерахунку пенсії за наведений вище період.

За таких обставин, позивач вважає, що обрахування шестимісячного строку звернення до суду розпочинається з моменту отримання вказаного листа, що також підтверджується висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 11.09.2018 в адміністративній справі № 522/6810/17.

Крім того, позивач посилається на свою необізнаність в пенсійному законодавстві, що, на її думку, є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Позивач також звертає увагу суду на положення частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, відповідно до яких нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Разом з тим вказані доводи не приймаються судом до уваги, оскільки частина друга статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV не встановлює строки звернення до суду з позовом про оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а визначає норми матеріального права, які регулюють виплату за минулий час уже нарахованих, однак не виплачених з вини територіальних органів Пенсійного фонду України сум пенсій.

У свою чергу необізнаність в особливостях пенсійного законодавства не є об`єктивними обставинами, які заважали позивачу реалізувати своє право на звернення до суду з даним позовом.

При цьому як розтлумачив Верховний Суд у своїй постанові від 11.12.2018 в адміністративній справі № 520/1353/17, відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків якщо інше прямо не передбачено законом.

З огляду на те, що пенсійні платежі є періодичними та виплачуються щомісяця, позивач з січня-лютого 2014 року знала або повинна була дізнатися про невиплату їй територіальним органом Пенсійного фонду України пенсійних виплат у належному розмірі.

За наведених обставин шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом слід відраховувати не з моменту отримання позивачем листа Білоцерківського відділу обслуговування громадян № 2 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 17.03.2020 № 1241-2382/Щ-02/8-1000/20, яким їй відмовлено у перерахунку пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, а з моменту отримання пенсійних виплат за січень 2014 року, розрахунок та виплату яких, на думку позивача, зроблено територіальним органом Пенсійного фонду України невірно.

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 15.05.2019 в адміністративній справі № 804/4217/18 та 08.08.2019 в адміністративній справі № 127/13736/16-а.

Жодних інших доказів на підтвердження обставин неможливості своєчасного звернення до суду з даним позовом позивачем не надано.

Крім того, в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 суд звернув увагу позивача на необхідність подання оригіналу платіжного документу, що свідчить про сплату судового збору за подання даного позову, а у разі звільнення позивача від його сплати доказів на підтвердження цих обставин.

Судом встановлено, що позивачем на виконання вказаного вище судового рішення не подано доказів сплати судового збору.

Водночас у позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 4 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI.

У зв`язку з цим суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Як вбачається зі змісту позовної заяви, пред`явлені позивачем до територіального органу Пенсійного фонду України вимоги не пов`язані з виплатою компенсації, поверненням майна або відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", а обумовлені, на її думку, протиправною бездіяльністю відповідача з приводу перерахунку та виплати пенсійних виплат.

Таким чином, суть заявлених позовних вимог виключає можливість застосування до них приписів пункту 4 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI.

Жодних інших обставин, які свідчать про те, що позивач звільнений від сплати судового збору, у позовній заяві не наведено, належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин не приєднано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги ухвали Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 позивачем у строк, встановлений судом, належним чином не виконано.

У свою чергу позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (пункт 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до приписів частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

2. Копію ухвали надіслати (видати) позивачу (його представнику).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

В силу положень пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цим судовим рішенням, продовжуються на строк дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Харченко С.В.