Справа № 540/2571/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2571/19
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі ГУПФУ) та просив: визнати противоправним та скасувати рішення №17 від 25 жовтня 2019 року; зобов`язати ГУПФУ визнати та зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугу років - увесь строк служби в органах внутрішніх справ у період з 19 серпня 1993 року по 29 липня 1997 року - 3 роки 11 місяців 11 днів, і врахувати його у повному обсязі в стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-УІІ (далі Закон) - 25 років 12 місяців 10 днів; зобов`язати ГУПФУ призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону з дня звернення, тобто з 17 жовтня 2019 року, в розмірі 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження граничного розміру, та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії (відповідно до довідок прокуратури Херсонської області України №11-592 вих -19 від 19 вересня 2019 року), починаючи з 17 жовтня 2019 року; зобов`язати ГУПФУ здійснити виплату пенсії з 17 жовтня 2019 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 17 жовтня 2019 року, працюючи на посаді керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області, він звернувся з письмовою заявою до органів ПФУ про призначення пенсії за вислугу років як працівнику прокуратури відповідно до ст.86 Закону, надавши при цьому усі необхідні документи. За результатами розгляду звернення відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства відмовлено у призначенні пенсії позивачеві з підстави відсутності у нього вислуги років на день звернення не менше 24 років 6 місяців. На думку позивача, відповідачем неправильно визначено і обраховано стаж роботи, який дає йому право на призначення пенсії за вислугу років, а саме, було безпідставно не зараховано строк служби в органах внутрішніх справ у період з 19 серпня 1993 року року по 29 липня 1997 рік (3 роки 11 місяців 11 днів) - строк навчання в Харківському національному університеті внутрішніх справ.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ГУПФУ подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до відповідача про призначення пенсії за вислугу років як працівнику прокуратури відповідно до ст.86 Закону.

За результатами розгляду звернення відділом з питань призначення пенсій прийнято рішення від 25 жовтня 2019 за №17, яким відмовлено позивачеві у призначенні пенсії. Оскаржуване рішення мотивоване тим, що до стажу роботи за вислугу років можливо зарахувати тільки 22 роки 2 місяці 4 дні (з 15 серпня 1997 року по 23 серпня 2012 року, з 27 серпня 2012 року по 17 жовтня 2019 року) - робота на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Херсонської області - слідчого прокуратури, старшого помічника прокурора, старшого слідчого, заступника прокурора, старшого прокурора, прокурора, керівника. Підстави для зарахування половини строку навчання в Харківському університеті внутрішніх справ відсутні.

У зв`язку із відсутністю у позивача на день звернення необхідної вислуги років для призначення пенсії, у задоволенні його заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з відмовою в призначенні пенсії ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Харківський університет внутрішніх справ входить до переліку вищих навчальних закладів МВС України та відноситься до вищих закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, тому суд вважав, що військова служба (навчання) в училищах (інститутах) МВС України курсантів (слухачів) є строковою військовою службою і зараховується до стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції по суті вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, однак, поряд з цим зазначає таке.

Преамбулою Закону визначено, що цей Закон визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Положеннями статті 86 Закону передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - не менше 24 роки 6 місяців вислуги років у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

З аналізу наведеного вбачається, що до вислуги років, яка дає право на пенсію за вислугу років згідно Закону, на ряду з іншим, зараховується період проходження військової служби, а також період роботи на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що строк служби позивача в органах внутрішніх справ на посадах рядового та середнього начальницького складу складає 3 роки 11 місяців 11 днів (19 серпня 1993 року по 29 липня 1997 рік), з яких:

- з 19 серпня 1993 року по 13 вересня 1994 рік - слухач факультету № 1 (слідчо - криміналістичний) Харківського інституту внутрішніх справ, наказ ХІВС № 72 о/с від 14 серпня 1993 року;

- з 13 вересня 1994 року по 01 квітня 1995 рік - курсант факультету № 1 (слідчо - криміналістичний) Харківського інституту внутрішніх справ, наказ ХІВС № 150 о/с від 25 жовтня 1994 року;

- з 01 квітня 1995 року по 29 липня 1997 рік - курсант факультету № 1 (юридичного) Університету внутрішніх справ, наказ УБС № 69 о/с від 30 березня 1995 року;

- з 28 листопада 1997 року згідно з "Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ" звільнений з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за ст.64 п.«е» (за порушення дисципліни), як такого, що не приступив до виконання службових обов`язків, наказ УМВС України в Херсонській області № 131 о/с від 28 листопада 1997 рік.

Статтею 18 Закону України "Про міліцію" (в редакції станом на час навчання позивача в навчальному закладі МВС) визначено, що особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл міліції, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України.

Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, оскільки, позивач проходив навчання в навчальному закладі системи МВС в період з 1993 року по 1997 рік, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми законодавства, які діяли на зазначений період часу, а саме Закон України в «Про міліцію» в редакціях, що діяли в період з 1993 року по 1997 рік.

Наведені висновки (зокрема, щодо належності до застосування відповідної редакції Закону України в «Про міліцію») також узгоджуються з практикою Верховного Суду, визначеною в постанові від 30 травня 2019 року справа №766/15026/16-а.

Поряд з цим, Верховний Суд України висловлював правовий висновок (який узгоджується з висновками Верховного Суду, зокрема, в постанові від 30 травня 2019 року справа №766/15026/16-а) щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 12 вересня 2017 року (справа № 2а 7238/12/2670) суд сформулював таке праворозуміння: законодавство колишнього СРСР, так і законодавство України, прирівнювало до проходження дійсної (строкової) військової служби період навчання у військово-навчальних закладах, а не у навчальних закладах МВС СРСР (школах міліції).

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що до проходження дійсної (строкової) військової служби прирівнюється період навчання у військово-навчальних закладах, а не у навчальних закладах МВС.

Таким чином, для з`ясування наявності підстав зарахування періоду навчання позивача в навчальному закладі системи МВС до стажу, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до статті 86 Закону, необхідно встановити статус навчального закладу, у якому навчався позивач.

Відповідно до п.1 постанови КМУ "Про створення Університету внутрішніх справ" від 22 листопада 1994 року №787 прийнято пропозицію Міністерства внутрішніх справ, погоджену з Міністерством освіти, Міністерством економіки, Міністерством фінансів і Харківською обласною Радою народних депутатів, про створення Університету внутрішніх справ на базі Харківського інституту внутрішніх справ, що ліквідується.

Створення зазначеного університету здійснити в межах асигнувань на підготовку кадрів, що передбачаються Міністерству внутрішніх справ.

Пунктом 1 постанови КМУ "Про створення єдиної системи військової освіти" від 15 грудня 1997 року №1410 затверджено перелік вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, в абзаці 4 п.3 якого (переліку) до вищіх навчальних закладів МВС (що входять до системи військової освіти) зазначено Університет внутрішніх справ.

Таким чином, враховуючи, що Університет внутрішніх справ, в якому навчався позивач, віднесено за статусом до військово-навчального закладу, колегія суддів приходить до висновку про правомірність зарахування періоду навчання позивача в Університеті внутрішніх справ до стажу військової служби, що повинен враховуватись при призначенні пенсії за вислугу років на підставі Закону.

Посилання відповідача у відзиві на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VII, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки сказані обставини не були підставою для винесення відповідачем свого рішення та для відмови в призначенні пенсії позивачу.

Крім того, на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії (жовтень 2019 року) підстави та порядок пенсійного забезпечення прокурорів було врегульовано ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, який набрав чинності з 15 липня 2015 року.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VII у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Аналіз положень пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII дає підстави для висновку, що ним скасовано діючі станом на 01 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, зокрема, і відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ.

Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ частково втратив чинність з 15 липня 2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VIІ, який є чинним і на сьогодні.

Статтею 86 самеЗакону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VIІ визначено і на теперішній час регулюється питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України.

Наведені висновки узгоджуються з практикою Верховного Суду, визначеною в постанові від 26 червня 2018 року справа № 212/6157/16-а та від 17 жовтня 2018 року справа №318/2830/15-а.

Разом з тим, задовольняючи позов суд першої інстанції зобов`язав ГУПФУ призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років без обмеження граничного розміру, що, на думку колегії суддів є безпідставним, з огляду на таке.

Відповідно до ч.15 ст.86 Закону (в редакції станом на час звернення позивача за призначенням пенсії) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Отже, враховуючи що норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії станом на час звернення позивача за пенсією були чинними, неконституційними не визнавались, а тому підлягали до застосування по відношенню до позивача, колегія суддів приходить до висновку, що законні підстави для призначення та виплати пенсії у більшому, ніж встановлені обмеженя розмірі відсутні.

Наведені висновки узгоджуються з практикою Верховного Суду, визначеною в постановах від 17 січня 2019 року справа №161/713/17 та від 22 січня 2019 року справа № 344/13585/16-а.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, враховуючи, що судом першої інстанції вірно вирішено спірні правовідносини по суті, однак, з помилковим застосуванням норми матеріального права лише під час вирішення питання про граничний розмір пенсії позивача, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції повинно бути змінено у відповідній частині.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Змінити четвертий абзац резолютивної частини рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року, виклавши його в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-УІІ з дня звернення, тобто з 17 жовтня 2019 року, в розмірі 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії (відповідно довідок прокуратури Херсонської області України №11-592 вих-19 від 19 вересня 2019), починаючи з 17 жовтня 2019 року».

В решті рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.