Справа № 327/124/17(2-а/327/1/2017)
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа №327/124/17(2-а/327/1/2017)

адміністративне провадження №К/9901/24207/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Бучик А.Ю., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 327/124/17 (2-а/327/1/2017)

за позовом ОСОБА_1 до Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - Пологівське ОУ ПФУ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі - Теруправління ДСА), про визнання дій незаконними та зобов`язання здійснити перерахунок довічного грошового утримання, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Розівського районного суду Запорізької області від 18.05.2017, ухвалену у складі головуючого судді Завіновської А.П. та

ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Богданенка І.Ю., суддів Уханенка С.А., Дадим Ю.М., -

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 04.04.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

визнати незаконними та протиправними дії Пологівське ОУ ПФУ стосовно перерахунку та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці з 90 на 80 відсотків на підставі розпоряджень відповідача від 01.12.2016 №117818, від 05.12.2016 та 28.02.2017 і скасувати в цій частині зазначені розпорядження;

визнати незаконними та противоправними дії Пологівського ОУ ПФУ щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 90 відсотків із заробітку працюючого судді з 01.09.2015 з суми 23 426, 00 грн, з 01.05.2016 з суми 24 650, 00 грн, з 01.12.2016 з суми 27 200, 00 грн та зобов`язати перерахувати та виплатити йому утримання за ці періоди на підставі довідок від 06.10.2016 №08-03/1000, №08-093/1001, від 05.12.2016 №08-03/1115;

зобов`язати Пологівське ОУ ПФУ виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці з 01.04.2017 в розмірі 90 відсотків із заробітку 27 200, 00 грн, у разі збільшення в подальшому працюючим суддям заробітної плати на відповідній посаді та надходження нових довідок продовжувати перерахувати та виплачувати довічне грошове утримання як судді у відставці із розрахунку 90 % такого заробітку.

Позов ОСОБА_1 обґрунтував тим, що всупереч нормам Конституції України, рішенням Конституційного Суду України (від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 08.06.2016 за № 4-рп/2015), правовій позиції Верховного Суду України (постанова від 24.03.2015 у справі № 21-584а15) відповідачем йому було відмовлено в перерахунку довічного утримання судді у відставці. При цьому у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.09.2015 - відмовлено повністю, а з 01.05.2016 - відмовлено частково. В подальшому він також звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку з 01.12.2016, надавши довідку Теруправління ДСА від 05.12.2016 за № 08-03/1115, про збільшення суддівської винагороди до 27 200, 00 грн, але йому також було відмовлено частково. Крім того, відповідач позбавив його законного права отримувати щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, знизивши своїми розпорядженнями відсоток цього утримання з 90 до 80 %.

2. Ухвалою судді Розівського районного суду Запорізької області від 06.04.2017 поновлено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

3. Розівський районний суд Запорізької області постановою від 18.05.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017, частково задовольнив позовні вимоги:

визнав неправомірними дії Пологівського ОУ ПФУ щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.12.2016 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90 до 80 відсотків;

скасував розпорядження Пологівського ОУ ПФУ від 01.12.2016 №117818, від 05.12.2016 та від 28.02.2017 в частині зменшення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90 до 80 відсотків;

зобов`язав Пологівське ОУ ПФУ провести донарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01.12.2016 без обмеження граничним розміром у розмірі 90 % від розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, визначеної у довідці Теруправління ДСА від 06.10.2016 №08-03/1001 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із суми 24 650, 00 грн, з урахуванням виплачених раніше сум;

визнав неправомірними дії щодо відмови та зобов`язав Пологівське ОУ ПФУ провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 14.12.2016 у розмірі 90% від розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 27 200, 00 грн, визначеної згідно з довідкою Теруправіляння ДСА від 05.12.2016 №08-03/1115, без обмеження граничним розміром та з урахуванням виплачених раніше сум;

у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовив.

4. 29.08.2017 ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати частково ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017, постанову Розівського районного суду Запорізької області від 18.05.2017 змінити частково, виклавши їх у такій редакції:

визнати незаконними та протиправними дії Пологівського ОУ ПФУ щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 90 відсотків із заробітку працюючого судді з 01.09.2015 з суми 23 426, 00 грн, з 01.05.2016 з суми 24 650, 00 грн, з 01.12.2016 з суми 27 200, 00 грн;

зобов`язати Пологівське ОУ ПФУ перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці у розмірі 90 відсотків із заробітку працюючого судді з 01.09.2015 по 01.05.2016 у розмірі 90 % із заробітку 23 426, 00 грн, згідно із довідкою від 06.10.2016 № 08-03/1000;

зобов`язати Пологівське ОУ ПФУ перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці з 01.05.2016 по 01.12.2016 у розмірі 90 відсотків із заробітку 24 650, 00 грн, згідно із довідкою від 06.10.2016 №08-093/1001;

зобов`язати Пологівське ОУ ПФУ перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці з 01.12.2016 по 01.04.2017 в розмірі 90 відсотків із заробітку 27 200, 00 грн згідно із довідки від 05.12.2016 № 08-03/1115;

в іншій частині постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

5. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 18.10.2017 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

6. 10.11.2017 від відповідача до суду касаційної інстанції надійшов відзив на зазначену вище касаційну скаргу, в якому Пологівське ОУ ПФУ просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1

7. 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

8. Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

9. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 КАС України).

10. Ухвалою судді Верховного Суду від 12.06.2019 прийнято зазначену справу до провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. У справі, яка розглядається суди встановили, що ОСОБА_1 з 24.03.1994 працював на посаді судді, у тому числі на посаді голови Розівського районного суду Запорізької області.

До січня 2012 року Теруправлінням ДСА ОСОБА_1 виплачувалося щомісячне грошове утримання передбачене Законом України від 15.12.1992 № 2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-XII), на час припинення виплат - у розмірі 90% внаслідок набуття позивачем стажу роботи, що дає право на отримування грошового утримання.

Постановою Верховної Ради України від 19.09.2013 № 604-VII ОСОБА_1 звільнений з посади судді Розівського районного суду Запорізької області, у зв`язку із поданням заяви про відставку, і відповідно до наказу виконуючого обов`язки голови Розівського районного суду Запорізької області від 27.09.2013 №25-с, виключений зі штату суду .

Теруправлінням ДСА внесено подання від 07.10.2013 №08-05/2489 про встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та проведений розрахунок стажу роботи судді станом на 19.09.2013, який дає право на відставку та отримання грошового утримання, а саме - 29 років 05 місяців 27 днів, у тому числі служба в армії 02 роки 01 місяць 15 днів (з 23.10.1967 по 08.12.1969), половина навчання у вищій школі МВС 01 рік 02 дні (повний період навчання з 20.08.1975 по 24.08.1977); робота на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури 06 років 10 місяців 15 днів (з 20.07.1982 по 05.06.1989), робота на посаді судді та голови суду 19 років 05 місяців 25 днів - з 24.03.1994 по 19.09.2013.

Наведений стаж роботи підтверджується записами в трудовій книжці позивача.

На підставі заяви від 16.10.2013 та поданих документів, Управлінням Пенсійного фонду України в Розівському районі Запорізької області (далі - Управління ПФУ; правонаступником якого є Пологівське ОУ ПФУ) видано розпорядження від 17.10.2013 №117818, яким ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітку.

10.10.2016 ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ з заявою про проведення перерахунку, нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.09.2015 та з 01.05.2016 на підставі довідок Теруправління ДСА від 06.10.2016 № 08-03/1000 та №08-03/1001 про розміри щомісячної суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді станом на 01.09.2015 (23 426, 00 грн) та на 01.05.2016 (24 650, 00 грн) відповідно.

Орган Пенсійного фонду України, в якому перебуває на обліку позивач, зазнав зміни найменування: Управління ПФУ, Розівське відділення Куйбишевського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Куйбишевське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - Куйбишевське ОУ ПФУ), та на час звернення з адміністративним позовом, судового розгляду - Пологівське ОУ ПФУ.

Листом від 12.10.2016 Куйбишевське ОУ ПФУ повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання з 01.09.2015, а також про вчинення територіальним пенсійним органом дій по перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці з 08.06.2016 на підставі довідки Теруправління ДСА від 06.10.2016 №08-03/1001 та про те, що суму боргу і новий розмір щомісячного довічного грошового утримання він отримає в листопаді 2016 року.

Згідно із розпорядженням Куйбишевського ОУ ПФУ від 12.10.2016 №117818 ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання призначено у розмірі 90% від заробітку на підставі поданої довідки, що склало 22 185, 00 грн щомісячно.

Розпорядженням Куйбишевського ОУ ПФУ від 01.12.2016 №117818 вказаний територіальний орган Пенсійного фонду України з 08.06.2016 змінив відсоток щомісячного довічного грошового утримання з 90 на 80, про що письмово повідомило позивача.

Розпорядженням від 05.12.2016 №117818 Куйбишевське ОУ ПФУ з 01.12.2016 встановило розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача на рівні 80%.

14.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та подав довідку Теруправління ДСА від 05.12.2016 № 08-03/1115 про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 27 200, 00 грн.

На підставі цієї заяви та довідки відповідачем у лютому 2017 року проведений перерахунок щомісячне довічне грошового утримання позивача з 01.01.2017 зі збереженням розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача на рівні 80% від суддівської винагороди, на підставі розпорядження від 28.02.2017 №117818.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з неправомірності дій та розпоряджень відповідача стосовно зміни розміру грошового утримання позивача з 90% на 80%; наявності у позивача права на отримання грошового утримання з 01.12.2016 по 13.12.2016 із розміру щомісячної суддівської винагороди 24 650, 00 грн та з 14.12.2016 відповідно з суми - 27 200, 00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та противоправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці у розмірі 90 відсотків із заробітку працюючого судді з 01.09.2015 з суми 23 426, 00 грн, з 01.05.2016 з суми 24 650, 00 грн та зобов`язання перерахувати та виплатити утримання за ці періоди на підставі довідок третьої особи, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, врахував час звернення позивача до відповідача з заявами та документами для перерахунку, та дійшов висновку, що відповідачем обґрунтовано здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків, на підставі довідки Теруправління ДСА від 06.10.2016 за № 08-03/1001, з 10.10.2016, тобто з моменту звернення позивача із відповідною заявою до Управління ПФУ (при цьому перерахунок проведено навіть з 08.06.2016).

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача у разі збільшення в подальшому працюючим суддям заробітної плати на відповідній посаді та надходження нових довідок продовжувати перераховувати та виплачувати довічне грошове утримання, як судді у відставці, із розрахунку 90 відсотків такого заробітку суд вказав на їх передчасність, і як наслідок необґрунтованість.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

13. Касаційну скаргу ОСОБА_1 мотивував, зокрема тим, що довідки про заробітну плату для перерахунку довічного грошового утримання з 01.09.2015 та з 01.05.2016 несвоєчасно надійшли до відповідача та третьої особи, тому посилання судів на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року за № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), відповідно до якого днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами, є безпідставним та звужує його права.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справі»; далі - Закон № 460-IX), колегія суддів виходить із такого.

15. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Станом на 01.09.2015 питання перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці визначалося Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VІ) та Законом України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213-VІІІ).

17. Згідно із пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.01.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до, зокрема Закону № 2453-VІ.

18. Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII передбачено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

19. Оскільки станом 01.06.2015 законів щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, не приймалося, то норми що стосуються щомісячного грошового утримання судді відповідно до Закону № 2453-VІ втратили чинність.

20. Згодом, положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII в частині скасування з 01.06.2015 норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону № 2453-VІ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втрачають чинність з дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016.

21. Керуючись частиною другою статті 70 Закону України від 16.10.1996 № 422/96-ВР «Про Конституційний Суд України» (який був чинний на час ухвалення рішення), Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: частина третя статті 141 Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону 2453-VІ до внесення змін Законом № 213-VIII, тобто у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192- VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

22. Саме з наведеної дати (08.06.2016) у позивача виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 2453-VІ, що і було зроблено відповідачем у цій справі згідно із наданою довідкою від 06.10.2016 № 08-3/1001.

23. Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою, зокрема у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 522/13018/16-а.

24. За таких обставин, відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з 01.09.2015 та з 01.05.2016, діяв правомірно в цій частині, оскільки позивач у цій справі, звертаючись 10.10.2016 просив відповідача перерахувати йому довічне грошове утримання судді у відставці за період, коли закон про право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці не передбачав підстав, умов та порядку його перерахунку у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

25. Отже, на думку колегії суддів, суди попередніх інстанцій правильно дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій відповідача та зобов`язання останнього здійснити перерахунок (донарахування) позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.09.2015 та з 01.05.2016.

26. Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з мотивами судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог з посиланням на положення Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (далі - Порядок № 3-1) та Порядку № 22-1.

27. Дійсно, за змістом розділу ІІ Порядку № 3-1 (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) уповноважена особа суду за останнім місцем роботи судді у відставці надає до управління Пенсійного фонду України для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці документи зазначені у пункті 2.1 розділу ІІ вказаного Порядку, у тому числі довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

28. Відповідно до Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

29. Разом з цим, це не спростовує висновків Верховного Суду про те, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці винило у позивача з 08.06.2016 (з дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016) та вказане право не ставиться в залежність з днем звернення за його перерахунком в контексті даних правовідносин.

30. З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

31. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

32. Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, шляхом зміни мотивів судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, з яких суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, а суд апеляційної інстанції - залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Розівського районного суду Запорізької області від 18.05.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017 змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

В іншій частині постанову Розівського районного суду Запорізької області від 18.05.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017 у справі №327/124/17 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.І. Рибачук

А.Ю. Бучик

Т.Г. Стрелець ,

Судді Верховного Суду