Справа № 340/1031/20
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1031/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила:

- винести рішення, яким визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області в частині оформлення результатів фактичної перевірки Актом перевірки;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ТД-ФС від 12.03.2020 року, якою на фізичну особу -підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) накладено штраф у розмірі 141690,00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у кіровоградській області №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ІП-ФС від 12.03.2020 року, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) накладено штраф у розмірі та 4723,00 грн.

Ухвалою судді від 30.03.2020 року роз`єднано позовні вимоги у справі №340/967/20, виділивши їх у два самостійні провадження (а.с.90-91).

Так, позовну заяву з позовними вимогами, спрямованими до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування постанови №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ТД-ФС від 12.03.2020 року, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) накладено штраф у розмірі 141690,00 грн.; та постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ІП-ФС від 12.03.2020 року, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) накладено штраф у розмірі та 4723,00 грн., відділом організаційного забезпечення та контролю (канцелярією) Кіровоградського окружного адміністративного суду зареєстровано в Діловодстві спеціалізованого суду, присвоєно порядковий номер №340/1031/20 та передано судді Казанчук Г.П.

Ухвалою судді від 01.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.92-93), сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Позов мотивовано тим, що посадовими особами Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області 24.01.2020 року складено акт №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 про проведення фактичної перевірки здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), яким встановлено порушення вимог статей 21, 24 КЗпП України щодо порядку укладення трудового договору та умов допущення працівників до роботи, а саме фактичний допуск до роботи без укладення трудового договору одного працівника. З цих підстав 12.03.2020 року відповідачем винесено спірні постанови №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ТД-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 141690,00 грн. та №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ІП-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 4723,00 грн. Позивач, заперечуючи порушення нею як фізичною особою-підприємцем трудового законодавства та стверджуючи про те, що акт перевірки сформовано на припущеннях, а не на доказах, жодних дій, спрямованих на здобуття та реалізацію доказів, працівниками ГУ ДПС у Кіровоградській області не вчинено, а відповідачем не проведено дослідження та оцінку фактам встановленим особами ДПС, зафіксованих у акті перевірки, просить суд визнати протиправними та скасувати спірні постанови.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.117-120) із запереченнями проти позову, у яких зазначає, що за результатами фактичної перевірки здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) у ФОП ОСОБА_1 зафіксовано порушення ним вимог статей 21, 24 КЗпП України, а саме в приміщенні господарського об`єкту магазину-кафетерію, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювали торгівлю 5 осіб, одну з вище вказаних осіб ідентифікувати не вдалося, від надання пояснень особа відмовилася. Крім того, в ході перевірки встановлено, що неідентифікована особа, що здійснювала торгівлю, допущена до роботи без укладання трудового договору та повідомлення до органів ДПС про прийняття на роботу. Також представником відповідача зазначено, що посадові особи Управління не надають оцінку фактам, що зафіксовані у актах перевірки інших контролюючих органів, оскільки дії щодо фіксування порушень законодавства у акті перевірки є способом реалізації повноважень наданих відповідачеві. Доводячи правомірність спірних постанов, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 18.06.2014 року зареєстрована як фізична особа-підприємець (РНОКПП - НОМЕР_1 ), основним видом її діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 47.11) (а.с.17-18).

За договором про надання торгівельної площі на ринку в тимчасове користування №173 від 01.12.2019 року, укладеним з ТОВ "Домініон-К", ФОП ОСОБА_1 та актом приймання-передачі від 01.01.2020 року, використовує торгівельну площу розміром 104.0 кв. м на ринку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у АДРЕСА_1 (а.с.21-23, 24). На цьому об`єкті позивач вела господарську діяльність, здійснюючи роздрібну торгівлю в магазині-кафетерії.

Працівниками ГУ ДПС у Кіровоградській області 22.01.2020 року, на підставі наказу №106 від 21.01.2020 року (а.с.27), проведено фактичну перевірку господарського об`єкту - магазину - кафетерію, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 з 22 січня 2020 року тривалістю 3 доби з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами перевірки складено акт перевірки №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року, за висновками якого ФОП ОСОБА_1 порушила:

- вимоги Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 в частині неподання до органів ДПСУ «Повідомлення про прийняття працівника на роботу»;

- вимоги статей 21, 24 КЗпП України (а.с.100-101).

Зокрема в акті вказано, що згідно даних інформаційних систем ГУ ДПС у Кіровоградській області станом на 24.01.2020 року у ФОП ОСОБА_1 рахується 8 найманих працівника, саме:

- ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 );

- ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 );

- ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 );

- ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 );

- ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 );

- ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 );

- ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_8 );

- ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_9 ).

На момент проведення перевірки в приміщенні господарського об`єкту - магазину -кафетерію, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювали торгівлю 5 осіб, з них одна особа жіночої статі, яку ідентифікувати не вдалось. Від надання пояснень стосовно взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 не ідентифікована особа відмовилась. Згідно наданого в ході проведення перевірки письмового пояснення ФОП ОСОБА_1 вх. № 2930/ФОП від 23.012020 року, для здійснення господарської діяльності на підставі укладених трудових договорів залучені 8 найманих працівників. Крім того, частина приміщення площею 30 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 надано в суборенду ФОП ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_10 ) дата державної реєстрації 23.01.2020 року, згідно договору суборенди від 20.01.2020 року (а.с.100-101).

Позивач в акті вказав, що з висновками, зазначеними в акті перевірки, не погоджується (а.с.101 зв). Акт ФОП ОСОБА_1 підписано 24.01.2020 року.

Позивачка у січні 2020 року зверталась до ГУ ДПС у Кіровоградській області запереченнями на акт перевірки №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року, в якому виклала свої зауваження щодо змісту акту такої перевірки (а.с.69-70).

За результатами розгляду вказаного заперечення ГУ ДПС у Кіровоградській області направило позивачці лист №526/ФОП/11-28-33-03-11 від 06.02.2020 року в якому повідомлено, що висновки акту фактичної перевірки залишено без змін (а.с.71).

Акт перевірки №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року надійшов до Управління Держпраці 11.02.2020 року, про що позивача повідомлено листом №15-20-02/706-20 від 11.02.20 року (а.с.99, 110).

17.02.2020 року позивачка звернулась до відповідача Управління Держпраці у Кіровоградській області, із запереченнями на акт перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року (а.с.108).

Відповідач листом від 19.02.2020 року №15-20-02/816-20 повідомлено позивачку про те, що чинним законодавством не передбачено розгляд Управлінням Держпраці заперечень до актів перевірок, проведених іншими контролюючими органами (а.с.109).

12.03.2020 року уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області винесено постанови про накладення штрафу:

- №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ТД-ФС, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) накладено штраф у розмірі 141690,00 грн. за порушення вимог статей 21, 24 КЗпП України (а.с.112);

- №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ІП-ФС, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) накладено штраф у розмірі та 4723,00 грн. за порушення вимог Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 в частині неподання до органів ДПСУ «Повідомлення про прийняття працівника на роботу» (а.с.113).

Вказані постанови направлені на адресу ФОП ОСОБА_1 12.03.2020 року листом №15-20-02/1168-20 (а.с.111).

Не погодившись з вказаними постановами, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Отже, правомірність оскаржуваних постанов Управління Держпраці у Кіровоградській області є предметом спору переданого на вирішення адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що спірна постанови прийняті за наслідками здійснення заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, вжите законодавцем словосполучення «у спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії, повинен обирати лише визначені законом способи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V), дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частиною 4 статті 2 вищезгаданого Закону передбачено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 затверджено Положення Про Державну службу України з питань праці, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з частиною 1 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Порушення законодавства про працю, за які до юридичних і фізичних осіб підприємців, що використовують найману працю, застосовуються штрафи, визначені у частині 2 статті 265 КЗпП України.

Відповідно до частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (надалі - Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".

Згідно з пунктом 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Отже, акт перевірки територіального органу ДПС може бути підставою для розгляду справи про накладення штрафу, як правова підстава.

Відповідно до пункту 3 Порядку №509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно з пунктом 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

Тобто, за наслідками розгляду справи державний орган може дійти висновку про складання постанови про накладення штрафу або про відсутність підстав для притягнення до відповідальності.

Судом установлено, що спірні постанови №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ТД-ФС від 12.03.2020 року та №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ІП-ФС від 12.03.2020 року про накладення штрафу прийнята на підставі акту фактичної перевірки здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року, складеного ГУ ДПС у Кіровоградській області, яким встановлено порушення позивачкою вимог Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 в частині неподання до органів ДПСУ «Повідомлення про прийняття працівника на роботу» та статей 21, 24 КЗпП України. ФОП ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, передбаченої абзацами 2 та 8 частини 2 статті 265 КЗпП України.

Так, відповідно до абзацу 2 та 8 частини 2 статті 265 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі:

- фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

- порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - восьмим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення;

Суд убачає, що в акті №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року зафіксовано, що у ході здійснення фактичної перевірки питань дотримання трудових відносин з працівниками (найманими особами), у тому числі з тими, яким установлено випробування ГУ ДПС у Кіровоградській області, згідно даних інформаційних систем станом на 24.01.2020 року встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 рахується 8 найманих працівника, саме: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ); ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ); ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ); ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ); ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ); ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 ); ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_8 ); ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_9 ). На момент проведення перевірки в приміщенні господарського об`єкту - магазину-кафетерію, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювали торгівлю 5 осіб, з них одна особа жіночої статі, яку ідентифікувати не вдалось. Від надання пояснень стосовно взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 не ідентифікована особа відмовилась. Згідно наданого в ході проведення перевірки письмового пояснення ФОП ОСОБА_1 вх. № 2930/ФОП від 23.012020 року, для здійснення господарської діяльності на підставі укладених трудових договорів залучені 8 найманих працівників. Крім того, частина приміщення площею 30 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 надано в суборенду ФОП ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_10 ) дата державної реєстрації 23.01.2020 року, згідно договору суборенди від 20.01.2020 року (а.с.100-101).

При цьому жодного доказу того, що у приміщення магазину позивачки, дійсно одна не встановлена особа працювала, в акті перевірки не міститься.

Податковим органом в акті перевірки зробило посилання на «Порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413 та яким визначено порядок подання та форму повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Так, заначено, що повідомлення подається до органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором. Натомість позивачкою, в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» ФОП ОСОБА_1 на час початку проведення перевірки (час ознайомлення з наказом про проведення фактичної перевірки), а саме на 13 год. 37 хвилин 22.01.2020 року, не повідомлено територіальні органи ДПС за місцем обліку про прийняття на роботу працівника (не ідентифікована особа). Крім того, в ході перевірки проведення встановлено, що не ідентифікована фізична особа, яка здійснювала торгівлю, допущена до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Вказане є порушенням вимог статті 24 Кодексу Законів про працю України, якою передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та вимог статті 21 КЗпПУ, якою передбачено, що трудовий договір укладено між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним 'Органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Таким чином, перевіркою встановлено порушення вимог статей 21, 24 Кодексу Законів про працю України (а.с.100-101).

Частиною 1 статті 21 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частин 1 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Статтею 29 КЗпП України передбачено, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про охорону праці», роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, і фізична особа, яка використовує найману працю; працівник - особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

Згідно зі статтею 46 Господарського кодексу України підприємці мають право укладати з громадянами договори щодо використання їх праці. При укладенні трудового договору (контракту, угоди) підприємець зобов`язаний забезпечити належні і безпечні умови праці, оплату праці не нижчу від визначеної законом та її своєчасне одержання працівниками, а також інші соціальні гарантії, включаючи соціальне й медичне страхування та соціальне забезпечення відповідно до законодавства України.

Отже визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є встановлення факту використання позивачкою як фізичною особою-підприємцем у її підприємницькій діяльності найманої праці тієї однієї особи жіночої статі, яку ідентифікувати не вдалось, та наявність ознак трудових правовідносин між нею як працівником та позивачем як роботодавцем - підприємцем.

Позивачка у позовній заяві пояснила, що вона з 2014 року займається підприємницькою діяльністю щодо роздрібної торгівлі. Для цього використовує торгівельну площу розміром 104.0 кв. м на ринку «Привокзальний», що розташований у АДРЕСА_1 , згідно договору про надання торгівельної площі на ринку в тимчасове користування №173 від 01.12.2019 року, укладеним з ТОВ "Домініон-К". також у своїй діяльності використовує найману працю восьми осіб на працевлаштування яких є всі підтверджуючі документи. Також вказано про те, що частину вказаного нежитлового приміщення орендує фізична особа - ОСОБА_10 (РНОКПП - НОМЕР_10 ).

Такі ж пояснення позивачка виклала у своїх письмових поясненнях від 23.01.2020 року, адресованих посадовій особі ГУ ДПС у Кіровоградській області (а.с.32-33).

Такі пояснення та твердження позивача у ході розгляду справи відповідачем не спростовані, а описаний в акті перевірки №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року факт здійснення торгівлі особою жіночої статті, яку ідентифікувати не вдалось (про яку згадується в акті перевірки) чи використання позивачкою у своїй підприємницькій діяльності найманої праці цієї неідентифікованої особи не підтверджений жодними доказами.

Натомість пояснення та твердження позивачки знайшли своє підтвердження у наданих суду копіях трудових договорів з працівниками, наказів про прийом працівників, повідомленнях про прийняття працівників на роботу та договорами суборенди від 20.01.2020 р. та суборенди нежитлового приміщення від 01.02.2020 р. з актами прийому-передачі (а.с.34-68).

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Дослідивши та оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, про відсутність належних та допустимих доказів того, що позивачка використовувала найману працю, шляхом залучення до роботи неідентифікованої особи.

Таким чином, у ході судового розгляду справи суд установив, що порушень трудового законодавства позивачка не вчиняла, а тому притягнення її до відповідальності на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України за неоформлення трудових договорів з вказаними особами та абзацу 8 частини 2 статті 265 КЗпП України за неподання до органів ДПСУ «Повідомлення про прийняття працівника на роботу» є незаконним.

Суд вважає, що висновки акту перевірки №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року про порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю є безпідставними та необґрунтованими, а винесені на підставі цього акту спірні постанови про накладення штрафу №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ТД-ФС від 12.03.2020 року та №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ІП-ФС від 12.03.2020 року є незаконними. Тому позов про визнання їх протиправними та скасування слід задовольнити.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак здійснені позивачкою витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 1464,02 грн. та у сумі 840,80 грн. слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.13, 14)

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 257 - 262, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Кіровоградській області (вул. Дворцова, 24, м. Кропивницький, 25006, ) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ТД-ФС від 12.03.2020 року, винесену уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) накладено штраф у розмірі 141690,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ІП-ФС від 12.03.2020 року, винесену уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) накладено штраф у розмірі 4723,00 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1464,02 грн. (однієї тисячі чотириста шістдесят чотири гривні дві копійки) та у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) та за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Кіровоградській області ().

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук