Справа № 120/1414/20-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 квітня 2020 р. Справа № 120/1414/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК" до Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "ВІК" звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 12 березня 2020 року щодо примусового виконання постанови органу державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору в розмірі 124169,55 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2019 року у справі №127/25291/19 задоволено позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК" про стягнення поворотної фінансової допомоги.

20 грудня 2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист №127/25291/19.

21 січня 2020 року державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження серії ВП №61003687 щодо примусового виконання виконавчого листа №127/25291/19, що виданий Вінницьким міським судом Вінницької області. Цією ж постановою стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 124169,55 гривень.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2020 року у справі №127/25291/19 затверджено мирову угоду, укладену між сторонами виконавчого провадження, відповідно до якої боржник визнає всю заборгованість перед стягувачем у розмірі, встановленому рішенням суду від 31 жовтня 2019 року у справі №127/25291/19.

12 березня 2020 року державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області №127/25291/19, виданого 20 грудня 2019 року, на підставі пункту 2 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Разом із тим, 12 березня 2020 року державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 21 січня 2020 року про стягнення виконавчого збору в сумі 124169,55 гривень.

Не погодившись із постановою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 21 січня 2020 року про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з цим позовом.

На думку позивача, постанова винесена протиправно, оскільки після затвердження мирової угоди будь-яких дій державним виконавцем по примусовому виконанню рішення суду у справі №127/25291/19 не вчинялось, що свідчить про безпідставність вчинення виконавчий дій щодо примусового виконання постанови Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 21 січня 2020 року про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою від 31 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено семиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків з тих підстав, що позивачем не надано заяви про поновлення строку звернення до суду, а також не долучено документа, що підтверджує сплату судового збору.

13 квітня 2020 року на виконання вимог ухвали від 31 березня 2020 року позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та долучено квитанцію, якою підтверджується оплата судового збору в належному розмірі.

Ухвалою від 17 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду; відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

24 квітня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Замостянський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зокрема, відзив аргументований тим, що відповідно до частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. В свою чергу, державним виконавцем повністю вжито заходів щодо примусового виконання рішення суду та відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження" прийнято оскаржувану постанову.

Зважаючи на те, що розгляд цієї справи здійснюється в порядку письмового провадження, суд при ухваленні даного рішення зважає на положення частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Разом із тим, слід враховувати приписи частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, аналіз приписів статей 243 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що у разі постановлення рішення у письмовому провадженні воно має бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення строку розгляду відповідної справи; при цьому, дата ухвалення рішення в порядку письмового провадження має співпадати із датою складення повного рішення.

З огляду на те, що ухвалою від 17 квітня 2020 вирішено розгляд цієї справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (тобто в письмовому провадженні), тому повний текст рішення складено до закінчення строку, встановленого частиною 4 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2019 року у справі №127/25291/19 позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК" задоволено. Зокрема, стягнено з товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК" борг за договорами про надання поворотної фінансової допомоги.

Вказане судове рішення набрало законної сили 06 грудня 2019 року, у зв`язку із чим Вінницьким міським судом Вінницької області 20 грудня 2019 року видано виконавчий лист №127/25291/19.

Постановою державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 21 січня 2020 року відкрито виконавче провадження серії ВП №61003687 щодо примусового виконання виконавчого листа №127/25291/19, що виданий Вінницьким міським судом Вінницької області. Цією ж постановою стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 124169,55 гривень.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2020 року у справі №127/25291/19 затверджено мирову угоду, укладену між сторонами виконавчого провадження, відповідно до якої боржник визнає всю заборгованість перед стягувачем у розмірі, встановленому рішенням суду від 31 жовтня 2019 року у справі №127/25291/19.

12 березня 2020 року державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області №127/25291/19, виданого 20 грудня 2019 року, на підставі пункту 2 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Разом із тим, 12 березня 2020 року державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 21 січня 2020 року про стягнення виконавчого збору в сумі 124169,55 гривень.

Надаючи правову оцінку постанові, що оскаржується, суд зважає на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі - Закон).

Частиною 1 статті 1 Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону).

За приписами частини 5 статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина 2 статті 27 Закону).

Разом з тим, відповідно до приписів частини 1 статті 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини 1 цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

За приписами частини 3 статті 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини 1 статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною 9 статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною 4 статті 42 Закону на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Отже, наведені норми свідчать про те, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення, а розмір виконавчого збору в такому випадку обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Окрім того, на розвиток приписів Закону України "Про виконавче провадження" 02 квітня 2012 року наказом Міністерства юстиції України №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, пунктом 22 розділу ІІІ згаданої Інструкції передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Таким чином, наведеними приписами Інструкції підтверджуються твердження про те, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим документом.

Отже, на завершення слід підсумувати, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум та виконавчий збір в розмірі 10 відсотків обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18, постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №824/172/18, від 11 вересня 2019 року у справі №553/196/18, від 03 березня 2020 року у справі №260/801/19 та ряду інших.

Однак, як слідує із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, 21 січня 2020 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №127/25291/19, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 20 грудня 2019 року, щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК" на користь ОСОБА_1 боргу за договорами про надання поворотної фінансової допомоги.

12 березня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із затвердженням судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Тобто, виконавче провадження закінчено саме у зв`язку із затвердженням судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення, а не у зв`язку із здійсненням державним виконавцем дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача відповідних сум.

За наведених підстав постанова про відкриття виконавчого провадження від 12 березня 2020 року щодо примусового виконання постанови Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 21 січня 2020 року про стягнення виконавчого збору в сумі 124169,55 гривень є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 13 квітня 2020 року підтверджується оплата позивачем судового збору в розмірі 2102 гривень.

Відтак, на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2102 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК" задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про відкриття виконавчого провадження від 12 березня 2020 року щодо примусового виконання постанови Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 21 січня 2020 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК" виконавчого збору в сумі 124169,55 гривень.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК" за рахунок бюджетних асигнувань Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину (пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "ВІК" (місцезнаходження: 21009, м. Вінниця, вул. Острозького, 55/102; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 31127972).

Відповідач: Замостянський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 15а; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 34983238).

Повний текст рішення складено 27.04.2020

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович