Справа № 520/13232/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
27 квітня 2020 р.Справа № 520/13232/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року по справі № 520/13232/19

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом, в якому просить суд: - визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у нездійсненні ОСОБА_2 нарахування та виплати середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 04.01.2018 р. по 19.07.2019 р.; зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 04.01.2018 р. по 19.07.2019 р.; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію, передбачену Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" з 20.07.2019 р. по дату фактичної виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з прийняттям судових рішень, якими присуджено на користь позивача певні суми коштів, статті 116 та 117 КЗпП України не застосовуються, а зобов`язання роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права.

З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відсутні правові підстави для застосування до Харківського обласного військового комісаріату відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, щодо виплати позивачу середнього заробітку за період з 04.01.2018 по 19.07.2019, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року по справі № 520/13232/19 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на офіційному веб-порталі судової влади України опубліковано ухвалу Верховного Суду від 08 листопада 2018 року про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 821/1083/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при скороченні штатів.

Таке рішення мотивоване необхідністю вирішення питання про можливість відступу від правового висновку Верховного Суду України, висловленого в постанові від 15 вересня 2015 року у справі № 21-1765а15 (згідно якого, зокрема, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум).

За встановлених Верховним Судом обставин різне тлумачення і застосування судами положень статті 117 КЗпП до спірних правовідносин зумовлено неоднаковою правозастосовною практикою Верховного Суду України і практикою Суду щодо трактування положень вказаної статті та їхніх підходів до застосування її положень за схожих правових ситуацій.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) прийнято до розгляду справу за касаційною скаргою Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 у справі № 821/1083/17. Також, вказаною ухвалою справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників.

На даний час на офіційному веб-порталі судової влади України та в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості щодо розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18).

Відповідно до ч. 4 ст. 243 та ч. 1 ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання, а саме протягом 60 днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Зважаючи на те, що головним завданням Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України є забезпечення єдності та сталості судової практики, а також однакового підходу до національного права та застосування законів усіма судами (статті 17 та 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"), є підстави для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Великою Палатою Верховного Суду .

При цьому, важливість та обов`язковість правових висновків, що містяться у рішеннях Великої Палати Верховного Суду, для забезпечення єдності та сталості судової практики обумовлено наступним.

Відповідно до частини 9 статті 33 КАС України у визначених цим Кодексом випадках перегляд судових рішень судом касаційної інстанції здійснюється судовою палатою Касаційного адміністративного суду (палатою), об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду (об`єднаною палатою) або Великою Палатою Верховного Суду (Великою Палатою).

Правилами підпункту 8 пункту першого розділу VII (перехідні положення) КАС передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об`єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

При цьому, у силу вимог частини другої статті 356 КАС України у постанові палати Верховного Суду має міститися вказівка про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.

На підставі вищенаведеного вбачається, що у правовому висновку, сформульованому у рішенні Великої Палати Верховного Суду по справі № 821/1083/17 палати, має визначатися спосіб застосування ст. 117 КЗпП у спірних правовідносинах, що сприятиме однаковому праворозумінню та правозастосуванню вказаних норм у судовій практиці.

Як зазначила Консультативна рада європейських суддів, однакове та уніфіковане застосування закону обумовлює загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність (пункт 1 Висновку № 20 Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо ролі судів у забезпеченні єдності застосування закону від 10 листопада 2017 року).

У свою чергу, Венеціанська комісія зауважила, що "у системі забезпечення незалежності суддів вищі суди забезпечують єдність судової практики на всій території країни через свої рішення по окремих справах (пункт 71 Доповіді Венеціанської комісії "Європейські стандарти в сфері судочинства - систематичний огляд" (Висновок від 3 жовтня 2008 року № CDL-JD (2008)002). - Незалежність у структурі судової системи; Доповідь Венеціанської комісії щодо незалежності судової системи: незалежність суду (Висновок від 16 березня 2010 року № CDL-AD (2010)004).

Колегія суддів виходить з того, що зупинення провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у зв`язку з очікуванням результатів розгляду пов`язаної справи в принципі є прийнятним та виправданим за умови, що таке відтермінування зумовлене об`єктивною необхідністю у цьому, зокрема, з метою запобігання повторного розгляду справи внаслідок можливої зміни позиції Верховного Суду, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін та запобігання порушенню прав осіб, які беруть участь у справі (доповідь Комісії Європейської комісії з прав людини, прийняте у справі "Лео Занд проти Австрії" (Leo ZAND v. Austria), заява № 7360/76, пункт 89).

Також колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішення "Зубац проти Хорватії" (Zubac v. Croatia), № 40160/12, пункт 123), згідно з якою забезпечуючи юридичну визначеність суд гарантує дотримання принципу ефективного здійснення правосуддя.

Враховуючи, що предметом розгляду у справі № 821/1083/17 також є не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки, що є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 810/451/17 (провадження К/9901/2627/17).

Керуючись ст.ст. 236, 242-244, 250, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі № 520/13232/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року по справі № 520/13232/19 до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 821/1083/17.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій С.П.
Судді(підпис) (підпис) Русанова В.Б. Перцова Т.С.