Справа № 160/12434/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області в якому позивач просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , у зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи на посаді майстра в ДБУ № 31 тресту «Донбасшляхбуд» з 15.09.1981 року по 09.11.1981 року, та періоду роботи на посаді виконавця робіт, голови кооперативу «Автомагістраль» м. Горлівка з 28.10.1989 року по 16.02.2004 року, крім періоду з 01.06.1998 року по 30.06.1998 року та з 01.10.1998 року по 31.12.1999 року;
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови у зарахуванні до стажу спірних періодів роботи через недоліки оформлення даних записів в трудовій книжці позивача. Останній вказує на те, що обов`язок ведення трудових книжок покладений на роботодавця, а отже можливі порушення інструкції щодо заповнення трудової книжки не може нівелювати наявний стаж роботи позивача.
Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, у якому він позов не визнав, пояснивши свою позицію тим, що спірні періоди роботи не можливо зарахувати до страхового стажу, оскільки відповідні записи в трудовій книжці заповнені з порушенням існуючої Інструкції, що унеможливлює врахування даних періодів під час обрахунку стажу.
В судове засідання сторони не з`явилися, просили розглянути справу без особистої участі.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
А тому, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
14 березня 2019 року позивач досяг встановленого законом 60-ти річного віку.
01 квітня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
03 червня 2019 року позивач повторного звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив надати деталізовану з відповідь щодо періодів, які не були зараховані до стажу для призначення пенсії за віком.
12 червня 2019 року Новокодацьким відділом обслуговування громадян (сервісним центром) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надано листа за № 4299/К-09, в якому, зокрема, зазначено, що при розрахунку страхового стажу позивачу не зараховано:
- період роботи на посаді майстра в ДБУ № 31 тресту «Донбасшляхбуд» з 15.09.1981 по 09.11.1981 (записи в трудовій книжці за №№ 1-2), оскільки при звільненні відсутнє посилання на статтю КЗпП УРСР, тобто внесена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок від 29.07.1993 року № 58.
- період роботи на посаді виконавця робіт, голови кооперативу «Автомагістраль» м. Горлівка з 28.10.1989 року по 16.02.2004 року, крім періоду з 01.06.1998 року по 30.06.1998 року та з 01.10.1998 року по 31.12.1999 року, який зараховано на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу (записи у трудовій книжці за №№ 11-13), оскільки на печатці підприємства відсутній код ОКПОУ.
Не погодившись з відмовою позивач звернувся до суду з даним позовом.
Дослідивши обставини по справі, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України № 1058-ІV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Так, статтею 1 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених положень законодавства дає суду підстави дійти висновку, що надання особою до пенсійного органу уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що трудова книжка позивача містить наступні записи:
- період роботи з 15.09.1981 по 09.11.1981 на посаді майстра в ДБУ № 31 тресту «Донбасшляхбуд» (записи в трудовій книжці за №№ 1-2)
- період роботи з 28.10.1989 року по 16.02.2004 року на посаді виконавця робіт, голови кооперативу «Автомагістраль» м. Горлівка, крім періоду з 01.06.1998 року по 30.06.1998 року та з 01.10.1998 року по 31.12.1999 року, який зараховано на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу (записи у трудовій книжці за №№ 11-13).
Як вказує відповідач в своєму відзиві, період з 15.09.1981 по 09.11.1981 та з 28.10.1989 року по 16.02.2004 року не можуть бути зараховані до страхового стажу з підстав того, що в трудовій книжці за цей період немає посилання на статтю КЗпП України, а другий запис містить інший недолік - на печатці підприємства відсутній код ОКПОУ.
Суд такі доводи відповідача не приймає до уваги та зазначає, що обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки, а не на працівника, а відсутність в записах трудової книжки посилання на статтю КЗпП України та або код ОКПОУ не може бути підставою для неврахування вказаного періоду роботи до страхового стажу. Окрім цього, записи в трудовій книжці ніким не оспорювались та недійсними не визнавались.
Таким чином, на думку суду, позивачем підтверджено належними та допустимими доказами періоди її роботи з 15.09.1981 по 09.11.1981 та з 28.10.1989 року по 16.02.2004 року
Наведені обставини свідчать про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області безпідставно не врахувало спірні періоди роботи ОСОБА_1 з 15.09.1981 по 09.11.1981 та з 28.10.1989 року по 16.02.2004 року. до загального страхового стажу, чим порушило право позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.
Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 15.09.1981 по 09.11.1981 та з 28.10.1989 року по 16.02.2004 року, є протиправними, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 15.09.1981 по 09.11.1981 та з 28.10.1989 року по 16.02.2004 року і призначити пенсію за віком.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.243-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , у зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи на посаді майстра в ДБУ № 31 тресту «Донбасшляхбуд» з 15.09.1981 року по 09.11.1981 року, та періоду роботи на посаді виконавця робіт, голови кооперативу «Автомагістраль» м. Горлівка з 28.10.1989 року по 16.02.2004 року, крім періоду з 01.06.1998 року по 30.06.1998 року та з 01.10.1998 року по 31.12.1999 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова