Справа № 380/31/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/31/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, в якому просить:

- адміністративний позов задовольнити.

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо встановлення щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без урахування періодів: служби в збройних силах СРСР з 05.06.1985 року по 29.05.1987 року (1 рік 11 місяців 24 дні) та половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. І. Франка з 24.08.1987 р. по 20.06.1992 р. (02 роки 05 місяців);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 09.05.2018 року перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням вищенаведених періодів, що у сукупності зі стажем судді складає 28 років 06 місяців 09 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби в збройних силах СРСР з 05.06.1985 року по 29.05.1987 року (1 рік 11 місяців 24 дні) та половину строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. І.Франка з 24.08.1987р. по 20.06.1992р. (02 роки 05 місяців);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату на користь ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 09.05.2018 року, з урахуванням раніше здійснених виплат;

- судові витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача, стягнувши з останнього на користь ОСОБА_1 судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань в розмірі 2305,20 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 26 квітня 2018 року №1267/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області у відставку» його звільнено з посади Стрийського міськрайонного суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку, а наказом Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2018 року №44/К «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату суду» відраховано зі штату Стрийського міськрайонного суду Львівської області з 08 травня 2018 року у зв`язку із звільненням у відставку.

Зазначає, що 25 травня 2018 року подав до відповідача усі необхідні документи для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданий Стрийським міськрайонним судом Львівської області. З 09 травня 2018 року йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII. Ознайомившись у жовтні 2018 році у Стрийському відділі обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зі своєю пенсійною справою позивач дізнався, що розмір нарахованого йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 88% суддівської винагороди, у зв`язку з тим, що до стажу судді, який дає право на таке грошове утримання йому зараховано лише період роботи на відповідній посаді судді, який становить 24 роки 01 місяць 11 днів та не зараховано періоду проходження строкової військової служби у радянській армії та половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі.

Вказує, що 27 березня 2019 року звернувся до відповідача із заявою, у якій просив зарахувати до стажу роботи судді у відставці половину строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка за період з 24 серпня 1987 року по 21 червня 1992 року, який становить 02 роки 05 місяців і календарний період проходження військової служби в Збройних Силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року та перерахувати з 08 травня 2018 року належне йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди. Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24 квітня 2019 року №31/1-25/6/070605 його повідомлено про те, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 24 роки 01 місяць 11 днів, що обчислюється як 88% суддівської винагороди.

Дії відповідача щодо відмови у зарахуванні йому до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці спірних періодів, а саме половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка за період з 24 серпня 1987 року по 21 червня 1992 року і календарного періоду проходження військової служби в Збройних Силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року, а також перерахунку з 09 травня 2018 року належного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди позивач вважає протиправними, оскільки такі, на його думку, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Обґрунтовуючи протиправність таких дій відповідача, позивач зазначає, що на момент його звільнення з посади судді у відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII. Пунктом 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону передбачено, що в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Також вказує на те, що абзацом четвертим пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Позивач звертає увагу на те, що на час його призначення на посаду судді був чинним Закон України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ абзацом другим частини четвертої статті 43 якого було встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім того, зазначає, що відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яка була чинною на час набуття ним стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З огляду на вищенаведене, позивач вважає, що при зарахуванні часу навчання та військової служби до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання цей час роботи прирівнюється до часу роботи на посаді судді та має враховуватися при нарахуванні довічного грошового утримання судді у відставці за кожний повний рік роботи на посаді судді.

За таких обставин, на думку позивача, дії відповідача щодо відмови у зарахуванні йому до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка за період з 24 серпня 1987 року по 21 червня 1992 року і календарного періоду проходження військової служби в Збройних Силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року та перерахунку з 09 травня 2018 року належного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди є протиправними.

Щодо строку звернення до суду позивач зазначає, що з огляду на позицію Конституційного Суду України, викладену у рішеннях №8-рп/2013 та №9-рп/2013, у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає та виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

У зв`язку з вищенаведеним адміністративний позов просить задоволити в повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 09 травня 2018 року отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди. Розмір грошового утримання судді у відставці обчислено відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII на підставі поданих позивачем документів з урахуванням стажу роботи на посаді судді у розмірі, який становить 24 роки 01 місяць 11 днів. Зазначає, що 28 березня 2019 року позивач звернувся до Стрийського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) із заявою щодо зарахування до стажу судді у відставці половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка за період з 24 серпня 1987 року по 21 червня 1992 року, який становить 02 роки 05 місяців і календарний період проходження військової служби в Збройних Силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року та просив перерахувати з 08 травня 2018 року належне йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди. 24 квітня 2019 року Стрийський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) надіслав позивачу відповідь про те, що при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці було враховано всі періоди роботи, які згідно норм чинного законодавства мали бути враховані до стажу роботи для призначення щомісячного грошового довічного утримання. Відповідач звертає увагу на те, що відповідь на звернення позивача була направлена йому 24 квітня 2019 року та отримана ним 26 квітня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Тобто, на думку відповідача, починаючи з 26 квітня 2019 року позивач знав про розмір довічного грошового утримання, яке він отримував та стаж, який було враховано при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці. Таким чином, відповідач вважає, що звернувшись до суду з даним адміністративним позовом 24 грудня 2019 року позивач пропустив встановлений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду.

Щодо вимог про зарахування позивачу до стажу роботи судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка за період з 24 серпня 1987 року по 21 червня 1992 року, який становить 02 роки 05 місяців і календарний період проходження військової служби в Збройних Силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року відповідач зазначає, що статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII встановлено перелік посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді, а саме: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Крім того, частиною другою статті 137 цього ж Закону передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідач зазначає, що вищезазначений перелік є вичерпний і ним не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання та періоду проходження військової строкової служби.

З огляду на викладене, на думку відповідача, правові підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка за період з 24 серпня 1987 року по 21 червня 1992 року, який становить 02 роки 05 місяців і календарного періоду проходження військової служби в Збройних Силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року та перерахунку з 08 травня 2018 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди з урахуванням вищезазначених періодів відсутні.

У зв`язку з наведеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Від третьої особи пояснень щодо позову або відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 03 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 22 січня 2020 року продовжено ОСОБА_1 встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви щодо зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України сплаченого судового збору згідно квитанцій № від 26.12.2019 року та № від 14.01.2020 року до 12 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року продовжено ОСОБА_1 встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви щодо зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України сплаченого судового збору згідно квитанції № від 26.12.2019 року до 05 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 05 березня 2020 року продовжено ОСОБА_1 встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви щодо зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України сплаченого судового збору згідно квитанції № від 26.12.2019 року до 17 березня 2020 року.

Ухвалою судді від 23 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 25 березня 2020 року залучено Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області (вул. Драгоманова, 25, м. Львів, 79005) до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 22 квітня 2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Рішенням Вищої ради правосуддя від 26 квітня 2018 року № 1267/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області у відставку» звільнено ОСОБА_1 з посади судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви у відставку.

Наказом Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2018 року №44/К «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату суду» суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату Стрийського міськрайонного суду Львівської області з 08 травня 2018 року у зв`язку із звільненням у відставку.

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці ОСОБА_1 , виданого за підписом голови Стрийського міськрайонного суду Львівської області встановлено, що усього стаж роботи позивача станом на 08 травня 2018 року становить 28 років 06 місяців 09 днів. До зазначеного стажу входять:

- служба в Збройних силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року - 01 рік 11 місяців 24 дні;

- половина строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. Івана Франка з 24 серпня 1987 року по 20 червня 1992 року - 02 роки 05 місяців 00 днів;

- робота у Сколівському районному суді Львівської області з 21 березня 1994 року по 28 листопада 2001 року - 07 років 08 місяців 07 днів;

- робота у Стрийському районному суді Львівської області, суддя з 29 листопада 2001 року по 26 березня 2004 року - 02 роки 03 місяці 27 днів;

- робота у Стрийському міськрайонному суді Львівської області, суддя з 27 березня 2004 року по 08 травня 2018 року - 14 років 01 місяць 11 днів.

28 березня 2019 року позивач звернувся до Стрийського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, у якій просив зарахувати до стажу роботи судді у відставці половину строку навчання за денною формою в Львівському державному університеті імені Івана Франка за період з 24 серпня 1987 року по 21 червня 1992 року, що становить 2 роки 6 місяців і календарний період проходження військової служби в Збройних Силах СРСР з 01 червня 1985 року по 29 травня 1987 року та перерахувати з 08 травня 2018 року належне йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків заробітку судді.

Листом Стрийського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24 квітня 2019 року №31-Г/25/6/0706.05 позивача повідомлено про те, що він з 09 травня 2019 року перебуває на обліку у Стрийському відділі обслуговування громадян Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII. Загальний стаж роботи становить 32 роки 05 місяців 25 днів, робота на посаді судді складає 24 роки 01 місяць 11 днів (стаж обчислений по 30.04.2018 року). Розмір грошового утримання становить 88% відсотків.

Також зазначено, що «згідно поданих Вами для призначення щомісячного грошового утримання документами стаж роботи на посаді судді складає 24 роки 01 місяць 11 днів, що обчислюється як 88% суддівської винагороди. Отже, управлінням було враховано всі періоди роботи, які відповідно до чинного, на момент Вашого звернення до Пенсійного фонду, законодавства, мали бути враховані до стажу роботи для призначення щомісячного довічного грошового утримання».

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка за період з 24 серпня 1987 року по 21 червня 1992 року і календарного періоду проходження військової служби в Збройних Силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року та встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, без урахування зазначених періодів протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Предметом спору у даній справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо не зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка за період з 24 серпня 1987 року по 21 червня 1992 року і календарного періоду проходження військової служби в Збройних Силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року.

Щодо строку звернення до суду суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує з матеріалів справи, 28 березня 2019 року позивач звернувся до Стрийського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, у якій просив зарахувати до стажу роботи судді у відставці половину строку навчання за денною формою в Львівському державному університеті імені Івана Франка за період з 24 серпня 1987 року по 21 червня 1992 року, що становить 2 роки 6 місяців і календарний період проходження військової служби в Збройних Силах СРСР з 01 червня 1985 року по 29 травня 1987 року та перерахувати з 08 травня 2018 року належне йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків заробітку судді.

Листом Стрийського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24 квітня 2019 року №31-Г/25/6/0706.05 позивачу надано відповідь на його заяву від 28 березня 2019 року, яку він, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №8219 отримав 26 квітня 2020 року.

Також з даних комп`ютерної системи «Діловодство спеціалізованого суду» суд встановив, що 29 травня 2019 року позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України предметом якого були вимоги аналогічні тим, які заявлені позивачем у даній позовній заяві.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року позовну заяву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії повернуто.

З даним адміністративним позовом до суду позивач звернувся (здав на пошту для скерування в суд, що підтверджується конвертом та відомостями сервісу відстеження поштових відправлень Укрпошти, трек-номер 123) 26 грудня 2019 року.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що після одержання листа Стрийського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24 квітня 2019 року №31-Г/25/6/0706.05, яким позивачу надано відповідь на його заяву від 28 березня 2018 року щодо зарахування до стажу роботи судді у відставці половини строку навчання за денною формою в Львівському державному університеті імені Івана Франка та календарного періоду проходження військової служби в Збройних Силах СРСР позивач, з вимогами, які аналогічні тим, що заявлені у даному адміністративному позові звернувся до Львівського окружного адміністративного суду 29 травня 2019 року, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено встановлений КАС України шестимісячний строк звернення до суду, оскільки після повернення позовної заяви ухвалою від 10 липня 2019 року, позивач, в межах шестимісячного строку, передбаченого КАС України звернувся з даним адміністративним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

При цьому, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Як слідує з матеріалів, справи щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивачу призначено з 09 травня 2018 року.

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон №1402).

Відповідно до пункту 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон №2453).

За правилами частини першої статті 120 Закону №2453-VI (в редакції, чинній на час подання позивачем заяви про відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції чинній до 28 березня 2015 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Це підтверджується також положеннями Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 05 грудня 2019 року у справі №592/2737/17, від 24 березня 2020 року у справі № 227/766/17.

Як слідує з наявного у матеріалах справи розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці ОСОБА_1 усього стаж роботи позивача станом на 08 травня 2018 року становить 28 років 06 місяців 09 днів, з яких: служба в Збройних силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року - 01 рік 11 місяців 24 дні; половина строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. Івана Франка з 24 серпня 1987 року по 20 червня 1992 року - 02 роки 05 місяців 00 днів; робота у Сколівському районному суді Львівської області з 21 березня 1994 року по 28 листопада 2001 року - 07 років 08 місяців 07 днів; робота у Стрийському районному суді Львівської області, суддя з 29 листопада 2001 року по 26 березня 2004 року - 02 роки 03 місяці 27 днів; робота у Стрийському міськрайонному суді Львівської області, суддя з 27 березня 2004 року по 08 травня 2018 року - 14 років 01 місяць 11 днів.

Відтак, враховуючи те, що стаж роботи позивача на посаді судді становить більше ніж 20 років (при достатніх 10), до стажу роботи, що дає йому право на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці слід зарахувати, крім стажу роботи на посаді судді, також половину строку навчання у Львівському державному університеті ім. Івана Франка з 24 серпня 1987 року по 20 червня 1992 року, що складає 02 роки 05 місяців 00 днів та календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року, що складає 01 рік 11 місяців 24 дні.

Таким чином, оскільки стаж роботи позивача, який дає йому право на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить усього 28 років 06 місяців 09 днів, позивач, з урахуванням абзацу другого пункту 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 має право на встановлення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з тим, відповідач при встановленні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправно на зарахував до стажу роботи, що дає йому право на одержання такого грошового утримання половину строку навчання у Львівському державному університеті ім. Івана Франка з 24 серпня 1987 року по 20 червня 1992 року та календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року, у зв`язку з чим щомісячне довічне грошове утримання позивача було встановлено йому у меншому розмірі (88% суддівської винагороди судді).

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо встановлення позивачу щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без урахування періодів: служби в збройних силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року , що становить 01 рік 11 місяців 24 дні та половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. І. Франка з 24 серпня 1987 року по 20 червня 1992 року, що становить 02 роки 05 місяців 00 днів та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби в збройних силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року, що становить 01 рік 11 місяців 24 дні та половину строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. І. Франка з 24 серпня 1987 року по 20 червня 1992 року, що становить 02 роки 05 місяців 00 днів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При цьому, як слідує зі змісту позовних вимог, заявлені позивачем у позовній заяві друга та четверта вимоги є по суті аналогічними. За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату на користь ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 09 травня 2018 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанцій № від 26 грудня 2019 року та № від 14 січня 2020 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2305,20 грн., відтак за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2305,20 грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області (вул. Драгоманова, 25, м. Львів, 79005, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, без урахування періодів: служби в збройних силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року, що становить 01 рік 11 місяців 24 дні та половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. І. Франка з 24 серпня 1987 року по 20 червня 1992 року, що становить 02 роки 05 місяців 00 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби в збройних силах СРСР з 05 червня 1985 року по 29 травня 1987 року, що становить 01 рік 11 місяців 24 дні та половину строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. І.Франка з 24 серпня 1987 року по 20 червня 1992 року, що становить 02 роки 05 місяців 00 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату на користь ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 09 травня 2018 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. М. Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 2305,20 грн. сплаченого судового збору, згідно квитанцій № від 26 грудня 2019 року та № від 14 січня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 27.04.2020 року.

Суддя Клименко О.М.