Справа № 527/378/20
Суддя: Павлійчук А. В.
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/378/20
провадження 2-а/527/6/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Павлійчук А.В.,

з участю секретаря судового засідання Бутко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області лейтенанта поліції Деревянко Олега Миколайовича про оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2097458, -

в с т а н о в и в :

28 лютого 2020 року до Глобинського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області лейтенанта поліції Деревянко Олега Миколайовича про оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2097458.

В обґрунтування позову зазначив, що 12.02.2020 інспектором лейтенантом поліції 1 бат. 2 роти Дерев`янко О.М. винесено постанову серії ЕАК № 2097458 про накладення адміністративного стягнення відносно нього, за порушення п.33 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП України та накладено штраф в сумі 1020,00 грн. Вважає вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, а тому просив її скасувати.

Відповідач - інспектор роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Дерев`янко О.М. у судове засідання не з`явився. На адресу суду направив письмовий відзив. Просить відмовити у задоволенні позову, розгляд справи прохає проводити за його відсутності.

Позивач у судове засідання не з`явився, на адресу суду направив відповідь на відзив, в якому позов підтримав та прохав його задовольнити, разом з тим надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. ч.1, 9 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Приймаючи до уваги викладене, а також відсутність підстави для відкладення розгляду справи, передбачених в ст. 205 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 229 ч. 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Судом встановлено, що згідно з постановою від 12.02.2020 серії ЕАК № 2097458, водій ОСОБА_1 . 12.02.2020 о 10 год. 00 хв. в м. Кременчук, вул. проїзд 40 років ДАІ, 5, керуючи транспортним засобом RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на місці позначеному дорожнім знаком 5.38 місце для зупинки в поєднані зі знаком 7.17 інваліди, та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 33 ПДР - порушення вимог дорожніх знаків, у зв`язку з чим притягнений до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП.

Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Ч. 5 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Відповідно до Закону України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких слідує, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Отже, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч.5 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

При цьому, абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний вживати всіх можливих заходів до забезпечення безпечних умов для пересування найбільш уразливих учасників дорожнього руху - дітей, інвалідів, велосипедистів і людей похилого віку.

Із дослідженого відеозапису наданого працівником поліції вбачається, що 12.02.2020 працівником поліції було виявлено транспортний засіб під керуванням позивача, який здійснив зупинку на місці для водіїв з інвалідністю, позначеного дорожнім знаком 5.38 з додатковою табличкою 7.17 розділу 33 ПДР України. На місці зупинки транспортного засобу позивача, працівник поліції представився, повідомив водію про порушення ним Правил дорожнього руху. В усних поясненнях водій не заперечував, що саме він здійснив зупинку на місці для водіїв з інвалідністю, водій не повідомляв про обставини, за яких він мав би право здійснювати зупинку у вказаному місці. Жодних документів та інших доказів на підтвердження наявності у водія інвалідності або використання транспортного засобу для обслуговування осіб з інвалідністю на місці розгляду справи водієм надано не було. Водієві було повідомлено про розгляд справи, а також роз`яснено його права та обов`язки. Постанову оголошено в присутності водія, від отримання її копії позивач відмовився.

Відповідно до статті 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами ст. 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, доведеним є факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, обставини події, викладені позивачем в адміністративному позові, не відповідають дійсним обставинам та повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

За наведених обставин суд вважає, що інспектор патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, правомірно виніс постанову та наклав на позивача адміністративне стягнення, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що підстав для скасування оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП немає.

Керуючись ст. 244-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 );

Відповідач - інспектор роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Дерев`янко Олег Миколайович (39600, Полтавська область, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, 3).

Суддя А. В. Павлійчук