Справа № 559/485/20
Суддя: Ралець Р. В.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/485/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПП в Житомирській області ДПП про скасування постанови серія ЕАК № 2165031 винесену 26 лютого 2020 року інспектором УПП у Житомирській області старшим лейтенантом поліції Ілошицьким Юрієм Степановичем.

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 26 лютого 2020 року інспектором УПП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Ілошицьким Юрієм Степановичем, відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до постанови позивача визнано винним у здійснені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за те, що він 26 лютого 2020 о 21 год. 54 хв. на трасі Київ-Чоп 228 км. керував автомобілем Renault Magnum 44019 НОМЕР_2 з непрацюючим лівим габаритом в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3 ПДР.

Дану постанову позивач вважає незаконною, а дії поліцейського протиправними, а отже постанову такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

26 лютого 2020 близько о 21 год. 50 хв. на трасі Київ-Чоп 228 км. позивач керував автомобілем Renault Magnum 44019 НОМЕР_2 , та був зупинений працівниками поліції, як повідомили останні, у нього не працював лівий габарит. Оскільки, лампочки не вічні, позивач завжди із собою в автомобілі має запасний комплект. Після того, як працівник поліції вказав йому на недолік, він відразу ж його на місці усунув, інших недоліків і порушень працівниками поліції виявлено не було, після перевірки документів, позивачеві їх було повернуто. Жодної інформації працівниками поліції про те, що на нього накладено адміністративне стягнення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, не надавали як і не повідомляли, що ними розглядалася справа та виносилася постанова.

Про існування постанов позивач дізнався лише від близьких, коли приїхав із відрядження, оскільки на його адресу з УПП в Житомирській області ДПП вона надійшла рекомендованим поштовим повідомленням 02 березня 2020 року.

Позивач звертає увагу, що поліцейський розглянув справу без його участі, без його відому, без роз`яснення йому прав, відібрання пояснень, роз`яснення порядку оскарження, та без вручення копії постанови, що вважає грубим порушенням їхнім прав. Окрему увагу звертає на те, що в оскаржуваній постанові його прізвище зазначено, як « ОСОБА_1 », однак, правильно є «ОСОБА_1», що в свою чергу знову підтверджує протиправність винесення постанови, і як наслідок є підставою для її скасування.

В судове засідання позивач не з`явився, просить розгляд справи провести без його участі позовні вимоги підтримує, згідно поданої заяви.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву у встановлений строк не подав.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст.122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи (ч.1 ст.283 КУпАП).

З описової частини постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2165031 від 26 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 26 лютого 2020 о 21 год. 54 хв. на трасі Київ-Чоп 228 км. керував автомобілем Renault Magnum 44019 НОМЕР_2 з непрацюючим лівим габаритом в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3 ПДР (а.с. 5).

Згідно інформації про відстеження поштового відправлення, постанову від УПП в Житомирській області позивач отримав 02 березня 2020 року (а.с. 6, 7).

Згідно паспорта громадянина України № НОМЕР_4 позивач зазначений як ОСОБА_1 (а.с. 10).

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи з вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ч.5 ст.77 КАС України визначає, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 159 ч.4 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (статті 3,8 Конституції України, ст.8 КАС України).

Зі змісту частини 3 ст.62 Конституції України вбачається, що усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Із змісту оскаржуваної постанови стає зрозуміло, що вимоги норм закону щодо дослідження обставин справи поліцейським не були дотримані, так як у матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення позивачем правопорушення. За таких умов, склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 121 КУпАП, залишається недоведеним, а відтак, склад адмінправопорушення у даному випадку відсутній. Окрім того суд звертає увагу на неправильність написання прізвища позивача у постанові серія ЕАК № 2165031 від 26 лютого 2020 року « ОСОБА_1 » замість правильного «ОСОБА_1».

Відповідно до ст. 7 КупАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином суд вважає, що розгляд справи інспектором УПП у Житомирській області старшим лейтенантом поліції Ілошицьким Юрієм Степановичем носив формальний характер без з`ясування вини особи в його вчиненні, а також з`ясування інших обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, до суду вчасно не надійшло доказів на спростування доводів позивача, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, постанову накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.293 Кодексу України про адміністративні порушення, ст. 241-246, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: вул. Покровська, 96 м. Житомир) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити.

Постанову Серія ЕАК №2165031 винесену 26.02.2020 інспектором УПП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Ілошицьким Юрієм Степановичем, відносно ОСОБА_1 , про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 121 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області, протягом десяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р.В. Ралець