Справа № 640/19259/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року м. Київ № 640/19259/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал"

до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва

ГТУЮ у місті Києві

про визнання протиправним списання коштів у сумі 515 266,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал" звернувся до суду з адміністративним позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві (далі - Відповідач), в якому просить суд визнати протиправним списання з рахунків коштів у сумі 515 266,12 грн., стягнути з відповідача списані з рахунку підприємства 515 266,12 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 14.11.2019р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається безпідставне списання відповідачем з рахунків коштів у сумі 515 266,12 грн.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, зазначивши, що державним виконавцем виконавчі дії проведені у відповідності до вимог закону, що регулюють виконавче провадження.

Дослідивши матеріали справи, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що платіжною вимогою № 57155301/1 від 16.09.2019 списано з рахунку Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" на користь державної казначейської служби України грошові кошти у сумі 515 266,12 грн.

В розділі призначення платежу вказаної платіжної вимоги зазначено: «примусове списання коштів на підставі ст. 1071 ЦК України та у відповідності до ст.ст. 18, 52, 56 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно вимоги № Ю-113408-17 У від 05.04.2019 виданого ГУ ДФС у м. Києві, постанови № 54 від 16.10.2018 виданого Державною службою експертного контролю України, вимоги № Ю-774-17 У від 13.08.2018 виданого ДФС України Офіс великих платників податків; без ПДВ.».

Ухвалами від 03.12.2019р. та від 20.01.2020р. суд зобов`язував відповідача подати суду детальний письмовий розрахунок стосовно суми 515 266,12 грн. згідно платіжної вимоги № 57155301/1 від 16.09.2019р., який повинен містити у тому числі: - з яких окремо сум складається списані з позивача 515 266,12 грн.; - на підставі яких документів виникла загальна сума списаних коштів у сумі 515 266,12 грн. та в яких виконавчих провадженнях яка конкретно сума.

11.02.2020 відповідачем надано суду письмові пояснення, а також усі матеріали, що стали підставою для списання з позивача коштів у сумі 515 266,12 грн.

З поданих до матеріалів справи доказів судом встановлено, що на виконанні у Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало зведене виконавче провадження ВП № 59988724, до складу якого входили три виконавчих провадження з примусового виконання:

- вимоги №Ю-774-17, виданої ДФС України Офіс великих платників податків від 13.08.2018 про стягнення з Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" на користь ДФС України Офіс великих платників податків суми в розмірі 3 274 563,00 грн.;

- вимоги №Ю-113408-17, виданої ГУ ДФС України у м. Києві від 05.04.2019 про стягнення з Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" на користь ГУ ДФС України у м. Києві суми в розмірі 1 776 528,23 грн.;

- постанови № 54, виданої Державною службою експертного контролю України від 16.10.2018 про стягнення з Казенного Підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" на користь Державної служби експертного контролю України суми у розмірі 8500,00 грн.

Як заначив відповідач у поданих поясненнях та відзиві, основний борг по виконавчих провадженнях №57155301 та № 59064834 було сплачено, тому списанню підлягали тільки виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

З наявних у справі доказів судом встановлено, що списані з Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" згідно платіжної вимоги №57155301/1 кошти у сумі 515 266,12 грн. складались з:

- виконавчого збору згідно постанови про стягнення виконавчого збору №57155301 від 17.09.2019р. - 327 456,30 грн.

- витрат виконавчого провадження згідно постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №57155301 від 17.09.2019р. - 269,00 грн.

- виконавчого збору згідно постанови про стягнення виконавчого збору №59064834 від 10.05.2019р. - 177 652,82 грн.

- витрат виконавчого провадження згідно постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №59064834 від 17.09.2019р. - 269,00 грн.

- основного боргу на користь Державної служби експертного контролю України згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №58000854 від 11.01.2019р. - 8 500,00 грн.

- виконавчого збору згідно постанови про стягнення виконавчого збору №58000854 від 11.01.2019р. - 850,00 грн.

- витрат виконавчого провадження згідно постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №58000854 від 18.11.2019р. - 269,00 грн.

Отже, загальна сума стягнень становить 515 266,12 грн. (327 456,30 грн. + 269,00 грн. + 177 652,82 грн. + 269,00 грн. + 8 500,00 грн. + 850,00 грн. + 269,00 грн. = 515 266,12 грн.).

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (в редакції з 05.10.2016).

Відповідно до п. 2 Розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Також, наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження» визначено види та розміри витрат виконавчого провадження, до яких належать: 1) виготовлення документів виконавчого провадження (папір; копіювання, друк документів; канцтовари), 2) пересилання документів виконавчого провадження (конверти; знаки поштової оплати(марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку), 3) послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій (експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності-суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій), 4) послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум, 5) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини, 6) послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці, 7) банківські послуги при операціях з іноземною валютою, 8) сплата судового збору, 9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, 10) інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Згідно розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1,3,6,7,10 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2,4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта». Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1,2,3,6,7,10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження. Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 № 3917/5 «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями» з 05 грудня 2016 року установлено плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження у розмірі 51,00 грн. за кожне відкрите виконавче провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п. 2 розділу 6 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5 Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за N 1302/29432 витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Судом встановлено, що постанови про стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій у сумі 328 263,30 грн. у виконавчих провадженнях №57155301 та № 59064834 було винесено державним виконавцем 17.09.2019р. та 18.11.2019р. (327 456,30 грн. згідно постанови про стягнення виконавчого збору №57155301 від 17.09.2019р.+ 269,00 грн. згідно постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №57155301 від 17.09.2019р. + 269,00 грн. згідно постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №59064834 від 17.09.2019р. + 269,00 грн. згідно постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №58000854 від 18.11.2019р.), тобто вже після списання з рахунку боржника грошових коштів - 16.09.2019 року, тобто дія списання цієї суми передувала процесуальному вирішенню даного питання, а тому позовні вимоги Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У той же час, судом встановлено, що виконавчий збір у розмірі 187 002,83 грн. був стягнутий з позивача на підставі постанов державного виконавця від 10.05.2019р. №59064834 на суму 177 652,82 грн., від 11.01.2019р. №58000854 на суму 8 500,00 грн., від 11.01.2019р. №58000854 на суму 850,00 грн.

Вказані постанови позивачем не оскаржувались, є чинними, отже, обов`язковими до виконання, що обумовлює правомірність списання з рахунку позивача відповідної суми, як того вимагають статті 26, 27 Закону № 1404-VIII та Інструкція № 512/5. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №750/2373/17.

Правомірність кожної окремо вказаної вище постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та виконавчого збору не є предметом розгляду у даній справі. Позивачем в позовній заяві вимог щодо їх скасування не заявлялось. Також позивачем не подано доказів щодо їх скасування в судовому чи іншому порядку.

За таких обставин суд не може погодитися з позицією позивача щодо безпідставності списання з його рахунків коштів у сумі 187 002,83 грн. згідно платіжної вимоги № 57155301/1 від 16.09.2019р.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірності списання з рахунків позивача коштів у сумі 328 263,30 грн. згідно платіжної вимоги № 57155301/1 від 16.09.2019р., а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у суду наявні правові підстави для часткового задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при зверненні до адміністративного суду з позовом з вимогами немайнового характеру сплатив 1921,00 грн., з вимогами майнового характеру 7 728,99 грн. судового збору, що підтверджено платіжними дорученнями від 17.09.2019 р. № 2174 та від 07.11.2019 № 538.

Загальний розмір майнових вимог у даній справі становить 1,59 грн, позовні вимоги на суму 515 266,12 грн. підлягають частковому задоволенню - у розмірі 328 263,30 грн., що складає 63,71% (328 263,30 грн х 100 : 515 266,12 грн). Відповідно розмір судового збору, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, становить 4924,14 грн. (63,71% (частка задоволених вимог) від 7 728,99 грн) за майновими вимогами та 1 223,87 грн. за немайновими вимогами, усього 6 148,01 грн.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо списання з рахунків Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" (01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 8; ) грошових коштів у сумі 328 263 грн. 30 коп. (триста двадцять вісім тисяч двісті шістдесят три гривні тридцять копійок) згідно з платіжною вимогою № 57155301/1 від 16.09.2019.

3. Стягнути з Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд 11-Б; ) на користь Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" (01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 8; ) суму, списану за платіжною вимогою № 57155301/1 від 16.09.2019 в розмірі 328 263 грн. 30 коп. (триста двадцять вісім тисяч двісті шістдесят три гривні тридцять копійок).

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути з Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд 11-Б; ) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" (01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 8; ) судові витрати в розмірі 6 148,01 грн. (шість тисяч сто сорок вісім гривень одна копійка).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій