Справа № 807/559/18
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 807/559/18 пров. № А/857/3361/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Макарика В.Я., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Омеляновській Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року (рішення ухвалене у м. Ужгород судом у складі головуючого судді Микуляка П.ПР.С., повний текст складено 04.02.2020) у справі № 807/559/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним дискримінаційного ставлення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним дискримінаційного ставлення до неї з боку Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, яке виявилося у її побитті, приниженні її людської гідності за ознакою належності до ромсько/циганської народності під час її перебуванні у відділенні поліції у смт. В. Березний, Великоберезнянського району Закарпатської області; зобов`язання ГУНП в Закарпатській області вчинити дії щодо публічного вибачення перед позивачкою шляхом здійснення публікації в газеті «Новини Закарпаття».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 червня 2018 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року, відмовлено у відкритті провадження в даній адміністративній справі у зв`язку з тим, що даний спір повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства відповідно до вимог ЦПК України.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року вказані вище рішення скасовано та справу передано до Закарпатського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Позивач позовні вимоги мотивувала тим, що під час надання пояснень у кримінальному провадженні №0000463 від 18.12.2017р. працівниками поліції у відділенні поліції їй було завдано тілесні ушкодження в т.ч. струс мозгу, забій мягких тканин голови тощо. Таке поводження з нею вважає дискримінаційним саме по причині належності до ромської національності. Просить позов задовольнити.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованим, прийнятим із неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що слідчим відділенням Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000463, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 та ч.3 ст.345 КК України, за фактом спричинення 18.12.2017 року о 16.10 години громадянами ромської народності ОСОБА_1 (сином позивачки), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 тілесних ушкоджень працівникам Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , під час виконання ними службового обов`язку по охороні громадського порядку.

18.12.2017 року працівниками СКП Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було запрошено ОСОБА_1 до відділення поліції для надання нею пояснень щодо вчинення її сином ( ОСОБА_1 ) правопорушення, а саме: побиття працівників Великоберезнянського відділення поліції.

Зі слів позивача, під час надання пояснень у кримінальному провадженні №0000463 від 18.12.2017р. працівниками поліції у відділенні поліції їй було завдано тілесні ушкодження в т.ч. струс мозгу, забій мягких тканин голови тощо. Таке поводження з нею вважає дискримінаційним саме по причині належності до ромської національності.

Вважаючи дії працівників ГУНП в Закарпатській області дискримінаційними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії дискримінації з метою забезпечення рівних можливостей щодо реалізації прав і свобод людини та громадянина визначає Закон України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 року № 5207-VI.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 № 5207-VI (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 5207-VI) визначено, що відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 5207-VI, дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Стаття 5 Закону № 5207-VI вирізняє такі форми дискримінації: пряма дискримінація; непряма дискримінація; підбурювання до дискримінації; пособництво у дискримінації; утиск.

У позовній заяві та апеляційній скарзі позивач вказує на допущення відповідачем по відношенню до нього саме прямої дискримінації.

За правилами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5207-VI, пряма дискримінація - ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Частиною 2 ст. 6 Закону № 5207-VI встановлено, що форми дискримінації з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб, визначені статтею 5 цього Закону, забороняються.

За приписами ст. 14 Закону № 5207-VI особа, яка вважає, що стосовно неї виникла дискримінація, має право звернутися зі скаргою до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та/або до суду в порядку, визначеному законом. Реалізація зазначеного права не може бути підставою для упередженого ставлення, а також не може спричиняти жодних негативних наслідків для особи, яка скористалася таким правом.

Як зазначалося вище, слідчим відділенням Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000463, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 та ч.3 ст.345 КК України, за фактом спричинення 18.12.2017 року о 16.10 години громадянами ромської народності ОСОБА_1 (сином позивачки), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 тілесних ушкоджень працівникам Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , під час виконання ними службового обов`язку по охороні громадського порядку.

18.12.2017 року працівниками СКП Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було запрошено ОСОБА_1 до відділення поліції для надання нею пояснень щодо вчинення її сином ( ОСОБА_1 ) правопорушення, а саме: побиття працівників Великоберезнянського відділення поліції.

Зі слів позивача, під час надання пояснень у кримінальному провадженні №0000463 від 18.12.2017р. працівниками поліції у відділенні поліції їй було завдано тілесні ушкодження в т.ч. струс мозгу, забій мягких тканин голови тощо. Таке поводження з нею вважає дискримінаційним саме по причині належності до ромської національності.

З даного приводу позивач звернулася до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та органів прокуратури.

В грудні 2017 року позивач звернулася до прокуратури з повідомленням про вчинення злочину саме працівниками поліції, однак органи прокуратури розглядали вказане звернення в порядку передбаченому ЗУ «Про звернення громадян», а тому результат даного розгляду оскаржено та відповідно після винесення Ухвали Ужгородським міськрайонним судом 16.01.2018р. внесено відомості до ЄРДР. В подальшому було призначено досудове розслідування, а після створення ДБР справа передана детективам ДБР у м. Львові.

Крім того встановлено, що 05.02.2018 року до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшли листи від 29.01.2018 для розгляду, в межах компетенції, та надання інформації щодо можливих порушень прав та свобод громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 допущених окремими працівниками Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000463 від 18.12.2017р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.3 ст.345 КК України.

За вказаним зверненням було проведено службове розслідування, в ході якого встановлено, що слідчим відділенням Великоберезнянського віділення поліції Ужгородського ВП ГУНП здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000463, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 та ч.3 ст.345 КК України, за фактом спричинення 18.12.2017 року о 16 годині 10 хв. групою осіб ромської народності тілесних ушкоджень працівникам Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, під час виконання ними службового обов`язку по охороні громадського порядку.

По даному кримінальному проваджені, до Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області і була запрошена ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , через те, що її син ОСОБА_10 причетний до побиття працівників поліції Великоберезнянського відділення проліції.

Службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 прибула до Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області самостійно, жодних поліцейських заходів примусу до неї не застосовувалось.

Допит ОСОБА_10 розпочався 18.12.2017 року о 23.00 годині та проводився в службовому кабінеті № 14, після закінчення якого остання була відпущена додому. Під час допиту ОСОБА_10 ніяких тілесних ушкоджень не отримувала, до неї заходи фізичного впливу не застосовувались.

Висновком згаданого службового розслідування від 23.03.2018 року не було встановлено фактів неправомірних дій з боку окремих працівників поліції, та про результати такого було проінформовано Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Відомості про оскарження позивачем вказаного висновку службового розслідування від 23.03.2018 року відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Кримінальним кодексом України, встановлено відповідальність за вчинення злочину з підстав ознак расової приналежності (в розумінні Закон України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні").

Як встановлено вище, за фактом можливих неправомірних дій з боку працівників Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області відносно громадянки ОСОБА_10 була подана до прокуратури відповідна заява про зловживання працівниками Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП службовим становищем.

За фактом вчинення працівниками поліції саме кримінального правопорушення було внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), а справу про можливі неправомірні дії з боку працівників Великоберезнянського відділення полції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області відносно громадянки ОСОБА_10 було передано до Державного бюро розслідувань у м. Львові з моменту його створення.

Таким чином, в разі доведення зазначених обставин, особи винні у вчиненому проступку притягаються судом до кримінальної відповідальності з урахуванням обставин які відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 67 КК України (вчинення злочину на ґрунті расової, національної, релігійної ворожнечі чи розбрату або на ґрунті статевої приналежності) обтяжують відповідальність.

Разом з тим, посилання скаржника на наявність висноків лікарів та поставлених діагнозів, як на можливий факт її побиття під час допиту, то вказані обставини зокрема мають бути встановлені під досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вказані вище позовні вимоги не направлені на захист будь-якого права позивача, а така форма судового захисту - як визнання дискримінаційного ставлення з боку ГУ Нацполіції за неведених вище обставин передчасна до закінчення розслідування кримінального правопорушення та/або винесення вироку.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року у справі № 807/559/18- без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді В. Я. Макарик
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 29.04.2020р.