Справа № 357/2197/20
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2197/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючий - суддя Бондаренко О.В., при секретарі - Бондаренко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 взводу №1 Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Снігур Романа Миколайовича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

28.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 19.02.2020 року інспектором старшим лейтенантом поліції 1 батальйону 1 взводу патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Снігур Р.М. відносно нього винесено постанову серії ЕАК №2132123, про притягнення до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 425 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП. У вказаній постанові вказано про те, що він керуючи автомобілем марки OpelAstra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 19.02.2020 року о 17 годині 05 хвилин рухався за адресою бульвар Олександрійський, 109 м. Біла Церква, Київська область. Він, згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, проїхав перехрестя та рухався у напрямку зупинки для громадського транспорту «Критий ринок». Кермуючи автомобілем, він побачив у дзеркалі заднього виду автомобіль, який рухався позаду нього на дуже великій відстані. У подальшому автомобіль пришвидшив свій хід та оскільки були увімкненні синій та червоний проблискові маячки, стало відомо, що це працівники поліції. Так на вимогу правоохоронних органів він зупинив транспортний засіб. У подальшому, до нього підійшов інспектор, який представився, як Снігур Роман Миколайович , запитав його документи та сказав, що він ніби проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7 ПДР. У відповідь, він заперечив порушення вимог п.8.7 ПДР, оскільки в момент перетинання стоп-лінії зелене світло світлофора змінилось на жовте світло, тому він зобов`язаний був продовжити рух перехрестям, оскільки не міг зупинити транспортний засіб з урахуванням вимог безпеки та не вдаючись до екстреного гальмування. Крім того, в момент перетинання ним перехрестя працівники поліції не могли бачити чітко обставин події, оскільки були на дуже великій відстані від його автомобіля. Незважаючи на його доводи, інспектор поліції прийняв рішення виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП. Надалі він попросив докази правопорушення, на які посилався інспектор поліції, на що останній відповів, що він не зобов`язаний доводити вчинення правопорушення, пред`являти докази і в цілому розглядати по суті справу про адміністративне правопорушення і що він має право оскаржити постанову, якщо він з нею не погоджується. Проте, він наполягав на тому, що він має право знайомитись з доказами свого правопорушення та загалом матеріалами справи. Однак, ці права не були забезпечені інспектором поліції Снігур Р.М. Крім того, пасажир ОСОБА_3 , яка перебувала з ним в автомобілі, виявила бажання надати пояснення з приводу обставин події, проте інспектор поліції Снігур Р.М. відмовився надати громадянці відповідний бланк для подачі пояснень. У відповідь він запитав, коли саме буде розпочато розгляд адміністративної справи та як звати посадову особу, що буде розглядати справу згідно ст.279 КУпАП, а також попросив зазначити свої права. Проте, інспектор поліції Снігур Р.М. сказав, що повторювати те, що вже було сказано, він не буде, хоча із зазначеного йому не було повідомлено нічого. Вважає дану постанову незаконною, оскільки в ній вбачає порушення матеріального і процесуального права з наступних підстав. Згідно п. 8.7.3 «г» ПДР жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Відповідно до п.8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. П.16.8 ПДР передбачено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора. Згідно п.8.11 ПДР, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. В порушення вимог ст.279 КУпАП, інспектор, який складав постанову, не озвучив його права та обов`язки. Внаслідок незаконних дій поліцейського він був позбавлений права на захист та у повній мірі використати права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП. Тому, просив визнати дії інспектора Снігура Романа Миколайовича щодо складання постанови серії ЕАК №2132123 від 19.02.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ч.2 ст.122 КУпАП незаконним та визнати постанову серії ЕАК №2132123 від 19.02.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху незаконною та скасувати її.

16.03.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі.

06.04.2020 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до постанови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.02.2020 о 17 год. 05 хв. у м. Біла Церква, бульвар Олександрійський, 109, керуючи автомобілем «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_2 , проїхав перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП. Пунктами 1.1, 1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Статтею 35 Закону України «Про Національну Поліцію» встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі, якщо водій порушив ПДР. Згідно п. 8.7.3 «е», червоний сигнал, у тому числі миготливий, забороняє рух. Ним, як інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Снігуром Р.М. було роз`яснено причину зупинки, роз`яснено який саме пункт правил дорожнього руху водій порушив та яка відповідальність за це передбачена, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Під час спілкування з працівниками поліції водій припустив, що здійснив виїзд на жовтий сигнал світлофору, що на його думку, дозволено ПДР України. Відповідно до п. 8.7.3. ПДР сигнали світлофора мають такі значення:в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух;ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнал: забороняють рух;є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступи вмикання зеленого сигналу. У своєму позові позивач посилається на п. 8.10 ПДР, в якому йдеться, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого світлофору, не можуть зупинити транспортний засіб у місці передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Зокрема, в розумінні ст. 25 КУпАП - пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності є належиш доказом у справі, позивач в даному випадку визнав, що здійснив проїзд на забороняючий сигнал світлофора, а отже вина позивача у вчиненні правопорушення є доведеною в повному обсязі. Екстрене гальмування - це гальмування, що застосовується для якнайшвидшої зупинки автомобіля у разі раптового виникнення на шляху автомобіля перешкоди, для уникнення негативних наслідків у вигляді зіткнення чи наїзду з іншими учасниками дорожнього руху чи предметами. Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється і швидкістю не більше 50 км/год. На такій швидкості водій має змогу заздалегіть відреагувати на зелений миготливий сигнал світлофора та зупинити транспортний засіб у відповідності до п. 8.10 ПДР. Відповідно до п. 2.3.(6) ПДР водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язанні бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити з правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Таким чином, якщо дотримуватись ПДР, у ситуації, яку ми розглядаємо, водій не мав жодних підстав для здійснення проїзду перехрестя на забороняючий сигнал світлофора.19.02.2020 року він разом зі своїм напарником, перебуваючи в екіпажі патрульної поліції, здійснюючи патрулювання визначеної території м. Біла Церква безпосередньо стали свідками вчинення громадянином ОСОБА_1 вище зазначеного адміністративного правопорушення, та під час розгляду справи позивачу було зазначено про те, що в розумінні ст. 251 такі дані є належним доказом у справі. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідачем були порушено норми права, проте не зазначає, які самі, та не подає, у відповідності до ч.4 ст. 77 КАСУ, жодних доказів, що б підтверджували будь-які порушення норм права з боку відповідача. Таким чином він, інспектор патрульної поліції в рамках ст. 252 КУпАП, оцінивши докази з власним переконанням прийняв, правомірне рішення на підставі належних та допустимих доказів коло яких визначене ст. 251 КУпАП, а отже враховуючи вищевикладене, вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2132123 від 19.02.2020 року відносні гр. ОСОБА_1 винесена законно, обґрунтовано та скасуванню не підлягає. Тому, просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі та просив провести розгляд справи у його відсутності.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

28.04.2020 року позивач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2132123 від 19.02.2020 року, якою його піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ст. 268 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19.02.2020 року інспектором 1 батальйону 1 взводу патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Снігур Романом Миколайовичем щодо гр. ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАК №2132123 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.5), відповідно до якої 19 лютого 2020 року о 17 годині 05 хвилини позивач, керуючи автомобілем марки OpelAstra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Біла Церква по бульвару Олександрійський, 109, проїхав перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 (е) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою позивача піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п. 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 2 ст.122 КУпАП.

Пунктом 2 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 9, 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2 р. IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до п. 5 р. IV Інструкції Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2132123 (а.с.5), ОСОБА_1 вчинив порушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП України, чим порушив п.8.7.3 (е) ПДР, а саме проїхав перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора.

Відповідно до вимог п.8.7.3. Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;

ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі;

з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Відповідно до п.8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

П.16.8 ПДР України передбачено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Згідно п.8.11 ПДР, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно пп.b) ii) п.1 ст.23 Конвенції про Дорожні Знаки і Сигналах1968 року (Конвенцію ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2615-VIII від 25.04.74) «желтый мигающий огонь или два поперемінно мигаючих желтых огня означают, что водители могут продовжать движение, но обязаны соблюдать при этом особую осторожность».

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача зобов`язав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі не відібрав пояснення у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлював свідків правопорушення, не складав протокол, не зазначив про обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, враховуючи, що позивач заперечував встановлене інспектором правопорушення, до постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Обґрунтованими є доводи позивача, щодо порушення його прав при накладенні адміністративного стягнення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача під час провадження у справі про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам ст. 245, 258, 268, 276, 280 КУпАП, оскаржувана постанова відповідачем прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд відповідно до вимог п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 72, 74, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 250, 255, 286, 295, 297 КАС України, ст. 7, 33, ч.2 ст.122, 245, 251, 252, 256, 258, 268, 276, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора роти №1 взводу №1 Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Снігур Романа Миколайовича (місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 18А), про скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2132123 від 19.02.2020 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 28.04.2020 року.

СуддяО. В. Бондаренко