Справа № 420/404/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Одеса Справа № 420/404/20

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області) про визнання протиправними рішення Комісії при ГУ ПФУ в Одеській області від 29 жовтня 2019 року (протокол №10) про відмову позивачу в підтвердженні періоду роботи на посаді тракториста - машиніста з 1985 року по 01 березня 2005 року, та з 01 березня 2005 року по 10 грудня 2005 року, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах та рішення Відділу з питань перерахунків пенсій №6 ГУ ПФУ в Одеській області №26 від 05 листопада 2019 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання відповідача призначити з 31 липня 2019 року позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції, відповідно до п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач обґрунтовує позов тим, що 31.07.2019 року він звернувся до відділу з питань перерахунків пенсій №6 ГУ ПФУ в Одеській області з питанням про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стаж роботи на посаді тракториста-машиніста складає більше 24 роки 1 місяць 6 днів при загальному стажі більше 33 роки 4 місяці 14 днів. Але рішенням Комісії при ГУ ПФУ в Одеській області від 29.10.2019 року (протокол №10) відмовлено в підтвердженні періоду роботи на посаді тракториста-машиніста з 1985 року по 01 березня 2005 року, та з 01 березня 2005 року по 10 грудня 2005 року, оскільки за одним трактором, на якому він працював, було закріплено два трактористи-машиністи. 05.11.2019 року рішенням №26 Відділ з питань перерахунків пенсій №6 ГУ ПФУ в Одеській області відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, відповідно до п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній пільговий стаж. Також, ОСОБА_1 зазначає, що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах, тощо). При цьому позивач вказує, що він з 1985 року по 01.03.2005 року працював трактористом-машиністом в колгоспі ім. Леніна Болградського району, в КСП «Жовтневе» та в СВК «Жовтневе» Болградського району Одеської області, та за одним трактором було закріплено два трактористи-машиністи, проте він та його напарник ОСОБА_2 працювали на одному тракторі разом, оскільки був ненормований робочий день, та специфіка роботи на тракторі з використанням інших видів сільськогосподарської техніки (причепів, культиваторів, оприскувачів і інших) вимагала виконання робіт одразу двома працівниками. Позивач вважає рішення відповідача від 29.10.2019 року (протокол №10) та від 05.11.2019 року №26 незаконними і протиправними, та за таких обставин, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник ГУ ПФУ в Одеській області надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що 31.07.2019 року звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ст.114 розділу XIV ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якого чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом 1 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років 6 місяців. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Оскільки запис у трудовій книжці, як правило, не містить відомостей необхідних для підтвердження права робітника на пільгову пенсію (зайнятість повний робочий день, характер виконуваної роботи, відомостей в яких саме умовах працювала особа, первинні документи за час виконання робіт, періоди роботи, що зараховуються до пільгового стажу, назва професії або посади), тому у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. Згідно зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідок для призначення (перерахунку) пенсії встановлено факт роботи на пільговій посаді не повний польовий період, тобто виявлено, що за одним трактором, який працював у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі було закріплено 2 тракториста, а тому вказаний факт виключає безпосередню зайнятість ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду, як того вимагають положення п.3 ст.114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а за таких обставин відсутні підстави для врахування періодів з 1985 по 01.03.2005 рік та з 01.03.2005 року по 10.12.2005 року для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Крім того індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) за 1998, 1999, 2001, 2005 роки не містять відповідний «код» - підставу обліку спец стажу, постійне нарахування заробітної плати не здійснювалось, назва професії не відповідає умовам визначених нормою ст.114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Період роботи в якості тракториста-машиніста в ООО «Агропрайм», Агропрайм Холдінг», ТОВ «Агровіт», ТОВ «Перша плодово-овочева компанія» з 24.03.2006 року та до місяця звернення за призначенням пенсії, тобто до серпня 2019 року, у період роботи згідно записам трудової книжки та наданих довідок про стаж, неможливо зарахувати до пільгового стажу у зв`язку з ненаданням пільгової довідки встановленого зразка про стаж роботи позивача в пільгових умовах. За результатами перевірки довідок про стаж не можливо встановити, що на цих підприємствах виконувалися роботи в особливих умовах. За таких обставин страховий стаж ОСОБА_1 для призначення пенсії складає 33 роки 04 місяці 14 днів, та пільговий стаж відсутній. Крім того відповідач вказує, що підстав для зарахування стажу роботи трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 повними рокам немає, адже позивачу необхідно зараховувати фактичну кількість відпрацьованих днів, якщо особа не виконувала встановлену норму необхідну для відпрацювання трудоднів. Оскільки позивачем не підтверджено первинними документами безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду, яка б підтверджувала роботи та посади, на яких працював позивач як такі, що відповідають вказаній нормі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішення ГУ ПФУ в Одеській області №26 від 05.11.2019 року про відмову позивачу в призначені пенсії за віком на пільгових умовах є правомірним.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 10.02.2020 року позивачу продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також вказаною ухвалою зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області в строк для надання відзиву надати до суду належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 27.04.2020 року позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 28.04.2020 року позов прийнято до провадження та продовжено розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим, на час звернення до відповідача із заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_1 виповнилося 55років, що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.10-11).

31.07.2019 року позивач звернувся до відділу з питань перерахунків пенсій №6 ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.110, 112).

29.10.2019 року Комісія при ГУ ПФУ в Одеській області за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 , відмовила йому в підтвердженні періодів роботи з 1985 року по 01.03.2005 року, та з 01.03.2005 року по 10.12.2005 року на посаді тракториста-машиніста, механізатора відповідно до п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (протокол №10), оскільки відповідно до актів перевірки весь час за трактором було закріплено по два тракториста (а.с.37, 116).

05.11.2019 року Відділ з питань перерахунків пенсій №6 ГУ ПФУ в Одеській області виніс рішенням №26, відповідно до якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, відповідно до п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУ ПФУ в Одеській області (протокол №10 від 29.10.2019 року) позивачу відмовлено в підтвердженні періодів роботи з 1985 року по 01.03.2005 року, та з 01.03.2005 року по 10.12.2005 року на посаді тракториста-машиніста, механізатора відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та загальний стаж для призначення пенсії складає 33 роки 4 місяці 14 днів, а пільговий стаж відсутній. Також у вказаному рішення зазначено, що ОСОБА_1 матиме право звернутися за призначенням пенсії за віком після виповнення 60 років (а.с.38, 105).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом 1 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; тощо.

Аналогічне положення закріплене п.3 ч.2 ст.113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Таким чином, для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах на підставі п. «в» ч.1 ст.13 Закону№1788-XII та п.3 ч.2 ст.113 Закону №1058-IV необхідними є наявність: факту досягнення 55 років; факту наявності загального трудового стажу не менше 30 років і з них не менше 20 років на роботі тракториста-машиніста та безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

У п.1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», яке було надане до п. «в» ст.13 Закону №1788-XII, який є чинний і сьогодні у незмінній редакції, зазначено, що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Водночас, відсутність посвідчення не позбавляє права на пенсію, якщо документами підтверджується робота трактористом-машиністом. Для призначення пенсії на пільгових умовах не має значення також марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист.

Відповідно до ст.56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При цьому, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Згідно п.23 та 24 Порядку документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з наданої позивачем трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 (а.с.15-21), ОСОБА_1 вступив у члени колгоспу 1979 року та в період з 1985 року по 1992 року працював трактористом в колгоспі ім. Леніна Болградського району, в період з 1993 року1999 рік працював трактористом у КСП «Жовтневе», в період з 2000 року по 2003 рік працював у СПК «Жовтневе» на посаді тракториста та у період з 2004 року по 01.03.2005 року на посаді механізатора.

При цьому у 1987, 1989-1992, 1993, 1996-2004 роки позивачем в колгоспах виконано встановлений мінімум трудоднів або людино-днів за рік, що свідчить про його безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі календарного року, а відтак суд не погоджується повністю з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, що відсутні підстави для зарахування стажу роботи трудової книжки колгоспника позивача повними роками.

Записи в трудовій книжці позивача щодо відомостей про роботу, кількість відроблених людино-днів на рік, встановлений мінімум трудоднів, відомості про нараховану заробітну плату внесені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58.

Жодних зауважень щодо записів у трудовій книжці колгоспника від ГУ ПФУ в Одеській області не надходило, періоди роботи записані чітко, записи скріплені печатками та підписами уповноваженої особи, а тому сумніватись у достовірності відомостей, внесених у трудову книжку у суду відсутні.

З 01.03.2005 року по 10.12.2005 року ОСОБА_1 працював у Селянському фермерському господарстві «Бах» на посаді тракториста-комбайнера.

Крім того, відповідно до архівних довідок Болградської районної ради Одеської області №754/05-23, №755/05-23, №756/05-23, №757/05-23, №758/05-23 від 20.05.2019 року, №1575/05-23 від 16.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працював трактористом в колгоспі ім. Леніна (КСП /СПК «Жовтневе») у 1979-1981 роки та з 1985 року до 01.03.2005 року (а.с.43-47, 50); відповідно до архівних довідок Болградської районної ради Одеської області №982/05-23 від 24.06.2019 року, №761/05-23 від 20.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працював трактористом-комбайнером в Селянському фермерському господарстві « Бах » з 01.03.2005 року по 10.12.2005 року (а.с.49, 52).

Як зазначено у спірному Рішенні Комісії при ГУ ПФУ в Одеській області від 29.10.2019 року (протокол №10) стаж роботи позивач на посаді тракториста-машиніста з 1985 року по 01.03.2005 року, та з 01.03.2005 року по 10.12.2005 року, не зараховано до пільгового стажу у зв`язку з тим, що відповідно до актів перевірки весь час за трактором було закріплено по два тракториста, що виключає безпосередню зайнятість ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду, як того вимагають положення п.3 ст.114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд враховує, що за специфіки роботи позивача, як тракториста-машиніста, ОСОБА_1 в польовий та міжсезонний період окрім безпосереднього керування трактором під час сільськогосподарських робіт, керував іншими самохідними сільськогосподарськими машинами, виконував роботи на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, обслуговував сільськогосподарську техніку, при цьому використання деяких видів сільськогосподарської техніки (причепів, культиваторів, оприскувачів і інших) вимагає виконання робіт одразу двома працівниками.

Крім того твердження відповідача, що закріплення в колгоспі двох трактористів за одним трактором виключає повну зайнятість позивача у виробничому процесі ґрунтується на припущеннях і на підтвердження цього не надано жодних доказів.

За таких обставин суд доходить до висновку, що рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУ ПФУ в Одеській області (протокол №10) від 29.10.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 24.03.2006 року по 01.12.2006 року та з 05.03.2007 року по 01.12.2008 року працював на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарських робіт в ООО «Агропрайм»; у період з 01.03.2009 року по 19.11.2009 року, з 25.03.2010 року по 01.12.2010 року, з 15.03.2011 року по 18.07.2011 року працював на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва відділення «Жовтневе» в ТОВ «Агропрайм Холдинг»; у період з 22.07.2011 року по 08.12.2011 року працював на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва в ТОВ «Агровіт»; у період з 12.04.2012 року по 01.11.2012 року, з 12.04.2013 року по 20.12.2013 року, з 31.03.2014 року по 09.12.2014 року, з 09.04.2015 року по 16.12.2015 року, з 28.03.2016 року по 01.12.2016 року працював на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва відділення «Жовтневе» в ТОВ «Агропрайм Холдинг»; у період з 20.04.2017 року по 30.11.2017 року, з 13.04.2018 року по 30.11.2018 року, з 04.03.2019 року по 30.11.2019 року працював на посаді тракториста в ТОВ «Перша плодово-овочева компанія», що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , дата заповнення 03.06.1982 рік; вкладишем № НОМЕР_2 до трудової книжки НОМЕР_1, дата заповнення 09.01.2007 рік; вкладишем серія НОМЕР_3 до трудової книжки НОМЕР_1, дата заповнення 12.04.2018 рік; Довідкою про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення Вих.№491 від 20.06.2019 року, виданої ТОВ «Агропрайм Холдинг»; Довідкою про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення №37 від 31.05.2019 року, виданої ТОВ «Агровіт»; Довідкою про підтвердження дійсного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній №82 від 06.11.2019 року, виданої ТОВ «Перша плодово-овочева компанія» (а.с.15-21, 34-35, 53).

Суд звертає увагу, що у вказаних довідках зазначено, що позивач працював у вказані періоди повний робочий день та весь період роботи в якості тракториста-машиніста був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві.

Відповідач у своєму відзиві вказує, що період роботи з 24.03.2006 року та до місяця звернення за призначенням пенсії, тобто до серпня 2019 року, в якості тракториста-машиніста в ООО «Агропрайм», ТОВ «Агропрайм Холдинг», ТОВ «Агровіт», ТОВ «Перша плодово-овочева компанія», згідно записам трудової книжки та наданих довідок про стаж, неможливо зарахувати до пільгового стажу у зв`язку з ненаданням пільгової довідки встановленого зразка про стаж роботи позивача в пільгових умовах.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до абз.2 ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, такий суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Враховуючи викладене, суд не бере до уваги, дане твердження представника ГУ ПФУ в Одеській області, так як в рішенні №26 від 05.11.2019 року така підстава для відмови в призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.3 ст. 114 Закону №1058-IV не зазначена.

У рішенні ГУ ПФУ в Одеській області №26 від 05.11.2019 року лише вказано, що загальний стаж для призначення пенсії складає 33 роки 4 місяці 14 днів, а пільговий стаж відсутній, а також міститься посилання на рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУ ПФУ в Одеській області (протокол №10) від 29.10.2019 року, яким позивачу відмовлено в підтвердженні періодів роботи з 1985 року по 01.03.2005 року, та з 01.03.2005 року по 10.12.2005 року на посаді тракториста-машиніста, механізатора.

При цьому відповідачем серед усіх інших документів розглядалася лише пільгова довідка про стаж №54 від 06.06.2019 року, видана ТОВ «Перша плодово-овочева компанія», яка в подальшому замінена новою довідкою №82 від 06.11.2019 року, на підставі Акту №12169 від 16.10.2019 року про результати перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці про підтвердження дійсного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, у зв`язку з невірно зазначеним ідентифікаційним кодом (а.с.54-55). Водночас вказана перевірка достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці про підтвердження дійсного стажу роботи для призначення пільгової пенсії проводилася у той час, як позивач ще безпосередньо працював у ТОВ «Перша плодово-овочева компанія» та зауважень у відповідача щодо періодів роботи ОСОБА_1 не було.

Також суд враховує, що довідки про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення Вих.№491 від 20.06.2019 року, видана ТОВ «Агропрайм Холдинг», №37 від 31.05.2019 року, видана ТОВ «Агровіт» та №82 від 06.11.2019 року, видана ТОВ «Перша плодово-овочева компанія», хоч і видані не за формою визначеною додатком №5 до Порядку №637, проте містять усі відомості, які мають бути у ній вказані та періоди роботи позивача трактористом-машиністом зазначені у наданих довідках узгоджуються із записами у трудовій книжці колгоспника та вкладишах до неї.

Крім того надання довідок підприємством, установою чи організацією, на якій громадяни виконували роботу трактористами-машиністами, не за встановленою формою не з вини працівників, не може позбавити їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.113 Закону №1058-IV.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що відповідачем вказані довідки не враховані безпідставно.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (31.07.2019 року) позивачу було повних 55 років. Загалом його наявний страховий стаж становив більше 30 років, в тому числі на посаді тракториста-машиніста більше 20 років, що підтверджується, зокрема розрахунком стажу, проведеним ГУ ПФУ в Одеській області, але не зарахованим до пільгового стажу (а.с.40-41).

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він мав достатній для цього вік, достатній страховий стаж та стаж роботи на посаді тракториста-машиніста безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, а тому відмова ГУ ПФУ в Одеській області в призначенні позивачу вказаної пенсії є неправомірною.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії, та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Таким чином, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до суду надано квитанції №25, №26, №27 від 24.04.2020 року та квитанції №49007748, №49007730, №49007713 від 27.04.2020 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову на загальну суму 5044,80 грн.

Судом встановлено, що позивачем заявлено дві немайнові вимоги, з врахуванням того, що вимога щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, є похідною. Тобто позивач за подання даного позову повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1681,60 грн. відповідно до квитанцій №49007748, №49007730 від 27.04.2020 року з ГУ ПФУ в Одеській області.

Разом з тим, щодо переплаченого позивачем судового збору у розмірі 3363,20 грн. суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір", у випадках, установлених п.1 ч.1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем при поданні адміністративного позову у справі №420/404/20 надмірно сплачено судовий збір відповідно до квитанцій №25, №26, №27 від 24.04.2020 року у розмірі 2522,40 грн. та квитанції №49007713 від 27.04.2020 року у загальному розмірі 840,80 грн., суд доходить висновку, про необхідність його повернення позивачу.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29 жовтня 2019 року (протокол №10) про відмову ОСОБА_1 в підтвердженні періоду роботи на посаді тракториста-машиніста з 1985 року по 01.03.2005 року, та з 01.03.2005 року по 10.12.2005 року, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань перерахунків пенсій №6 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №26 від 05 листопада 2019 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити з 31 липня 2019 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції, відповідно до п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 1681,60 грн. сплачені по квитанціях №49007748, №49007730 від 27.04.2020 року.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Болградському районі Одеської області (68702, Одеська обл., Болградський р-н, м.Болград, площа 28 Червня, буд.7, ) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2522,40 грн. відповідно до квитанції №25, №26, №27 від 24.04.2020 року за подання адміністративного позову у справі №420/404/20.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) надмірно сплачений судовий збір у загальному розмірі 840,80 грн. відповідно до квитанцій №49007713 від 27.04.2020 року за подання адміністративного позову у справі №420/404/20.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та строки, встановлені ст.ст.295, 297 та з урахуванням п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.