Справа № 200/3630/20-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 р. Справа№200/3630/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держпраці у Донецькій області, про визнання протиправними та скасування постанов та актів, -

В С Т А Н О В И В :

03 квітня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження б/н від 16.03.2020 року ВП № 61547156;

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 16.03.2020 року ВП № 61547156;

- визнати протиправним та скасувати акт про встановлення наявності майна у боржника від 17.03.2020 року;

- визнати протиправним та скасувати акт опису й арешту майна від 17.03.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження № 61547156 від 16.03.2020 року була ухвалена відповідачем у супереч вимогам п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», за змістом яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Посилаючись на те, що кінцевим строком пред`явлення виконавчого документа, а саме - постанови Головного управління Держпраці у Донецькій області № ДЦ290/547/АВ/ІІ/ТД-ФС яка видана та набрала законної сили 22.11.2019 року, - є 12.02.2020 року, натомість державним виконавцем її було прийнято до виконання 16.03.2020 року, тобто незважаючи на порушення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 61547156 від 16.03.2020 року, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Крім того, постанова про арешт коштів боржника від 16.03.2020 року відповідачем була ухвалена передчасно, - до виявлення конкретних рахунків боржника у банках чи інших фінансових установах, оскільки заява стягувача такої інформації не містить.

Акти про встановлення наявності майна у боржника від 17.03.2020 року та опису й арешту майна від 17.03.2020 року, складені без зазначення в межах якого виконавчого провадження здійснені відповідні дії, та у порушення вимог п. 5 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», у них частково відсутня інформація щодо детального опису транспортного засобу.

Арешт майна та вилучення номерних знаків /технічних паспортів на транспортні засобі, здійснений з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, якими передбачено вчинення виконавчої дії щодо арешту майна та коштів боржника шляхом винесення постанови, а не складанням актів.

Крім того, вихід за місцем роботи боржника був здійснений передчасно, оскільки Інструкцією № 512/5 передбачено, що протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження боржнику надається право на подання декларації про доходи та майно боржника за встановленою формою, разом з тим, вихід за місцем роботи позивача, під час якого були складені оскаржувані Акти про встановлення наявності майна у боржника, та опису й арешту майна, відповідачем був здійснений17.03.2020 року, тобто на наступний день після відкриття виконавчого провадження.

У поданих до суду запереченнях на позовну заяву та доповненнях, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що виконавчий документ, а саме - постанова Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ290/547/АВ/ІІ/ТД-ФС від 12.11.2019 року, на виконання до Центрального ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла 10.02.2020 року, тобто з дотриманням строків встановлених ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження на підставі зазначеного виконавчого документа, державним виконавцем було відкрито 16.03.2020 року шляхом ухвалення відповідної постанови ВП № 61547156, копію якої, того ж дня, було надіслано рекомендованою кореспонденцією на адресу боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

17.03.2020 року державним виконавцем був здійснений вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності боржником, за адресою: АДРЕСА_2 , за наслідками якого державним виконавцем було виявлено дві одиниці транспортних засобів.

Посилаючись на те, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом, вважає, що, у даному випадку, діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено стягувача у спірному виконавчому провадженні Головне управління Держпраці у Донецькій області. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи, проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 28 квітня 2020 року.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились.

Позивачем до суду подана заява про розгляд справи у його відсутності.

Керуючись положеннями ч. 9 ст. 205 КАС України, за якими, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, а також з урахуванням вимог ст. 287 КАС України, відповідно до яких адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, суд приходить до висновку про можливість провести розгляд справи у письмовому провадженні за наявними матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно із постановою Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ290/547/АВ/ІІ/ТД-ФС від 12.11.2019 року, за наслідками розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акту інспекційного відвідування від 01 жовтня 2019 року № ДЦ290/547/АВна фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , за порушення законодавства про працю, був накладений штраф у розмірі 250 380,00 грн. Дата набрання постановою законної сили - 12.11.2019 року.

Зазначено, що постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення або з дня залишення скарги або протесту на постанову без задоволення. Строк пред`явлення постанови до виконання до - 12.02.2020 року (включно).

З копії заяви Головного управління Держпраці у Донецькій області від 07.02.2020 року №04.1-16-9/748/20 Про примусове виконання рішення, вбачається, що ГУ Держпраці у Донецькій області, як стягувач, звернулось до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою в якій просило прийняти до виконання постанову ГУ Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ290/547/АВ/ІІ/ТД-ФС від 12.11.2019 року. На заяві міститься запис про отримання «10.02.2020» та підпис.

Згідно із представленою відповідачем копією журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження, вищевказана заява ГУ Держпраці у Донецькій області щодо виконання постанови № ДЦ290/547/АВ/ІІ/ТД-ФС від 12.11.2019 року, про стягнення штрафу з ОСОБА_1 була зареєстрована 10.02.2020 року.

Згідно із постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гладибороди Д.О., про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2020 року ВП № 61547156, за наслідками розгляду заяви про примусове виконання постанови № ДЦ290/547/АВ/ІІ/ТД-ФС від 12.11.2019 року, за якою стагувачем є ГУ Держпраці у Донецькій області, а боржником - ОСОБА_1 , про стягнення штрафу у розмірі 250380,00 грн., державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. В постанові боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації, або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Сторонами не заперечується, що 17.03.2020 року державним виконавцем був здійснений вихід за місцем здійснення позивачем підприємницької діяльності за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, Запорізьке шосе, 8, за наслідками якого був складений акт від 17.03.2020 року, згідно із яким було виявлено два транспортних засоби, які належать боржнику, а саме: марки VolkswagenCaravelle д/н НОМЕР_1 , та причіп марки NIEWIADOW д/н НОМЕР_2 .

Також, 17.03.2020 року державним виконавцем був складений акт опису й арешту майна, згідно із яким, був проведений опис та арешт майна, що належить боржникові ОСОБА_1 , а саме: транспортних засобів марки VolkswagenCaravelle д/н НОМЕР_1 , та причіп марки NIEWIADOW д/н НОМЕР_2 . Крім того, зазначено, що було вилучено 2 номерних знаки НОМЕР_1 , технічний паспорт № НОМЕР_3 та технічний паспорт НОМЕР_4 . Зазначено, що ОСОБА_1 , описане майно прийняв на відповідальне зберігання, а також отримав копію цього акту. Зауважень від ОСОБА_1 під час опису майна не надійшло.

Згідно із постановою про арешт коштів боржника ВП № 61547156 від 16.03.2020 року, державним виконавцем був накладений арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, та на кошти на всіх рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 вказаного Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 2 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно із ч. 1 статті 12 Закону №1404-VIII,виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до абзацу 3 частини 5 статті 13 Закону №1404-VIIІ, порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Пункт 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIIІпередбачає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із абзацом першим частини 5 статті 26 Закону №1404-VIIІ, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

В обґрунтування позовних вимог позивачем, з посиланням на норми п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIIІ, зазначено, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження № 61547156 від 16.03.2020 року, є протиправною та такою, що має бути скасованою, з тих підстав, що відкриття виконавчого провадження було здійснено державним виконавцем незважаючи на пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки кінцевим строком пред`явлення постанови ГУ Держпраці у Донецькій області № ДЦ290/547/АВ/ІІ/ТД-ФС є 12.02.2020 року, натомість виконавче провадження було відкрито лише 16.03.2020 року.

Вирішуючи питання про обґрунтованості позову в цій частині, суд виходить з наступного.

З наведених приписів Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що єдиною умовою для повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.4 ст. 4 цього Закону, є недодержання саме стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Порушення органом примусового виконання рішень строків відкриття виконавчого провадження не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві.

Зі змісту встановлених обставина представлених суду письмових доказів випливає, що постанова ГУ Держпраці у Донецькій області № ДЦ290/547/АВ/ІІ/ТД-ФС від 22.11.2019 року, була пред`явлена стягувачем до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), до виконання - 10.02.2020 року, про що свідчить представлена відповідачем копія журналу реєстрації вхідних документів, - а отже в межах встановленого ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» строку, однак винесення постанови про відкриття виконавчого провадження відповідачем було здійснене з порушенням встановленого строку.

Зазначеним спростовуються доводи позивача про те, що виконавчий документ мав бути повернутий стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення з підстав пропуску встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Подібна позиція була наведена Верховним Судом у постанові від 03.10.2018 року у справі №804/7493/17.

Стосовно доводів позивача про передчасність ухвалення постанови про арешт коштів боржника від 16.03.2020 року, з підстав відсутності інформації про рахунки боржника у банках чи інших фінансових установах у заяві про відкриття виконавчого провадження, то суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника (ч. 7 ст. 26 Закону №1404-VIII).

Згідно із ч. 2 ст. 56 Закону №1404-VIII, арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Отже, Закон №1404-VIII не покладає на державного виконавця обов`язку виносити постанову про арешт майна (коштів) боржника лише у разі наявності зазначення про відомі рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, тощо, у заяві про відкриття виконавчого провадження, однак чітко закріплює, що така постанова виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Посилання позивача стосовно протиправності акту державного виконавця про встановлення наявності майна у боржника від 17.03.2020 року, з тих підстав, що в ньому частково відсутня інформація щодо детального опису транспортного засобу, суд оцінює критично, та зазначає, що будь-які процедурні порушення (в тому числі описки), пов`язані із самим процесом оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи. Такі формальні неточності не можуть бути, за загальним правилом, самостійною підставою для скасування по суті правомірних рішень суб`єктів владних повноважень, у процесі реалізації ними своїх повноважень.

Доводи про те, що акт опису й арешту майна (вилучення номерних знаків /технічних паспортів на транспортні засобі) складений з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, якими передбачено вчинення виконавчої дії щодо арешту майна та коштів боржника шляхом винесення постанови, а не складанням актів, суд відкидає, оскільки зазначені доводи жодним чином не спростовують правомірності зазначеного акту. Крім того, як вбачається з вказаного акту, він був складений у присутності боржника ОСОБА_1 , який прийняв описане майно на відповідальне зберігання, отримав копію цього акту, та жодних зауважень від позивача під час опису майна не надходило.

З приводу посилань позивача на те, що вихід державним виконавцем за місцем його роботи був здійснений передчасно, оскільки Інструкцією № 512/5 передбачено, що протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження боржнику надається право на подання декларації про доходи та майно боржника за встановленою формою, однак вихід за місцем роботи позивача, під час якого були складені оскаржувані Акти виконавцем був здійснений 17.03.2020 року, тобто наступного дня після відкриття виконавчого провадження, суд зазначає, що приписами ч. 4 ст. 13 Закону №1404-VIII чітко закріплено, що опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження.

У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Отже Законом передбачено, що опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. Разом з тим передбачено, що у разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Отже, у разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи здійснюються опис та арешт цього майна. Вказані норми містять лише застереження стосовно неприпустимості здійснення опису та арешту майна пізніше як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження, тобто граничний термін здійснення виконавчої дії, у зв`язку із чим, наведена позивачем обставина не спростовує правомірності складання зазначеного акту.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У разі виконання рішення майнового характеру в постанові про відкриття виконавчого провадження виконавець зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника за встановленою формою (додатки 1, 2) протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження та попереджає його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження № 61547156 від 16.03.2020 року, відповідачем боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації, або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження виконавцем не зазначено, разом з тим, на переконання суду, зазначена обставина правомірності ухвалення цієї постанови не спростовує, та не може слугувати самостійною підставою для скасування означеного рішення.

З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126-128, 130, 133-135, 138-140, 143, 150- 154, 158-163, 167, 185, 186, 254, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держпраці у Донецькій області (місцезнаходження: 85302, Донецька область, Покровськ, вул. Прокоф`єва, 82, ), про визнання протиправними та скасування постанов та актів - відмовити.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 28 квітня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 295 КАС України а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров