Справа № 320/2879/20
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

22 квітня 2020 року 320/2879/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., розглянувши в м. Києві позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не перерахунку та невиплати ОСОБА_1 100% визначеного пенсійного забезпечення відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та додаткових видів грошового забезпечення, передбаченої Постановою Кабінетів Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок з 01 січня 2018 року без обмеження максимального розміру пенсії: основний розмір пенсії: 56% грошового забезпечення з урахуванням надбавок із сум грошового забезпечення по таким відсоткам 10% секретність, 50% надбавка за особливо важливі завдання, 10% премія та виплати ОСОБА_1 100% визначеного пенсійного забезпечення відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та додаткових видів грошового забезпечення і премії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та відповідно до вимог статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII і провести виплату недоотриманих пенсійних коштів за 2018-2019 роки з урахуванням різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 01 січня 2018 року, та місячним розміром пенсії, отриманої ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Вказані судом недоліки позивачу пропонувалось усунути шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 1681,60 грн.

Так, в ухвалі від 31.03.2020 судом було наголошено на тому, що положення п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" застосовуються лише тоді, коли спір стосується порушення прав особи як учасника бойових дій.

Проте, спірні відносини у даній справі не пов`язані із порушенням прав позивача як учасника бойових дій, а стосуються проведення позивачу перерахунку та виплати йому пенсії.

У зв`язку з цим, положення п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на позивача, а тому суд не вбачав підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Копію даної ухвали позивач отримав 04.04.2020, що підтверджується відомостями із офіційних даних, розміщених на веб-порталі ПАТ "Укрпошта" за пошуком вищевказаного поштового відправлення (штрих-код 487).

16 квітня 2020 року до суду через засоби поштового зв`язку від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій остання просила звернути увагу на постанову Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №572/2088/17, в якій зазначено, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22 травня 2015 року №484-VIII (набрав чинності з 01 вересня 2015 року) внесені зміни, зокрема, у статтю 5 Закону України "Про судовий збір" (пільги щодо сплати судового збору), а саме: відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх справ. Зазначена норма статті даного Закону не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення. Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" в першу чергу пов`язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України "Про судовий збір", проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

Отже, на думку представника позивача, відмова у задоволенні заяви про звільнення позивача, як учасника бойових дій, від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" з тих підстав, що справа не пов`язана з порушенням його прав, як учасника бойових дій, є помилковою.

При цьому, у заяві про усунення недоліків позовної заяви представник позивача зазначила, що ухвалу суду від 31.03.2020 позивач отримав 07.04.2020.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й осіб, які звернулись за захистом своїх прав.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сплата судового збору за подання позовної заяви є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з такою заявою.

Так, Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" передбачені пільги щодо сплати судового збору. Зокрема, відповідно до п. 13 ч. 1 зазначеної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Статус, права, пільги учасників бойових дій та Героїв України встановлені, відповідно, Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

За приписами п. 18 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та п. 2 ст. 9 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" такі особи мають пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій або Героя України не гарантує звільнення від сплати до бюджету збору судового, а в цій частині зроблена відсилка до іншого законодавства.

Разом з тим, статтею 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

З цією правовою нормою кореспондується пункт 13 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Тобто, за змістом вказаних норм, наявність у особи статусу учасника бойових дій надає пільгу тільки у справах предметом позову яких є захист прав позивача, що безпосередньо пов`язані із реалізацією ним статусу учасника бойових дій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що хоча вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом учасник бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами.

Спір у зазначеній справі не пов`язаний із захистом прав позивача, що безпосередньо пов`язані із реалізацією ним статусу учасника бойових дій, а отже відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02 березня 2018 року у справі № 820/2891/17, від 26 березня 2018 року у справі №805/3967/17-а, від 03 квітня 2018 року у справі №814/2000/17, від 13 липня 2018 року у справі №461/618/17, від 23 серпня 2018 року у справі №800/416/17, від 07 серпня 2018 року у справі №826/14550/17, від 30 липня 2019 року у справі №701/226/19.

З позовної заяви вбачається, що предметом даного спору є оскарження бездіяльності та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо проведення позивачу перерахунку пенсії.

Таким чином, спір у даній справі не пов`язаний із соціальним захистом позивача як учасника бойових дій або Героя України, а тому позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

За таких обставин, суд не вбачає можливості звільнення позивача від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

Відтак, станом на 22.04.2020 вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 31.03.2020 позивачем не виконані.

Наведені обставини дозволяють зробити висновок, що позивач у встановлений строк не усунув недоліків позовної заяви, про які був обізнаний з ухвали про залишення позову без руху від 31.03.2020, а процесуальним наслідком такої бездіяльності є повернення позовної заяви.

При цьому, суд виходить з того, що вказані недоліки позову були очевидними та суттєвими, тому унеможливлюють відкриття провадження в адміністративній справі та використання стадії судового провадження для виправлення помилок позивача, що може і повинно усуватися на стадії подання позову/виправлення його недоліків.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19 (правова позиція в якій викладена по часу пізніше ніж у справі наведеній позивачем в обґрунтування усунення недоліків позовної заяви).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, оскільки позивачем у строк, встановлений судом, не усунуто недоліки позовної заяви, суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню позивачу.

Водночас, згідно з ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цією ухвалою, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Балаклицький А. І.