Справа № 521/17413/16-а
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 521/17413/16-а

Головуючий в 1 інстанції: Михайлюк О.А.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року у справі № 521/17413/16-а за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 18 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси про визнання неправомірними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі міста Одеси (далі УПФ) про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії, визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в проведенні перерахунку пенсії та зобов`язання пенсійного органу провести перерахунок пенсії на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми заробітної плати.

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 18 листопада 2016 року позов було задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФ подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просило постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року апеляційну скаргу було задоволено, постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2016 року скасовано. Суд прийняв по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову про визнання неправомірними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, скасування рішення було відмовлено в повному обсязі.

10 січня 2020 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року за виключними обставинами, в якій заявник просить вказану постанову переглянути за виключними обставинами і скасувати та залишити без змін постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 18 листопада 2016 року, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси про визнання неправомірними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, скасування рішення позов було задоволено.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що за результатами апеляційного перегляду даної адміністративної справи Одеським апеляційним адміністративним судом було прийняте рішення про відмову у задоволенні позову. Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХII від 05 литопада 1991 року втратив чинність, а в новому Законі України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року змінено первину редакцію частини 20 статті 86, та, у відповідності до внесених змін, порядок і умови перерахунку делегувались Кабінету Міністрів України. Разом з тим, Кабінетом Міністрів України такий порядок протягом декількох років не був розроблений, а отже, за висновком суду, підстави зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії - відсутні. Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. За таких обставин у позивача виникло право, підтверджене Конституційним Судом України, на перерахунок пенсії, а тому наявні підстави для перегляду постанови апеляційного суду року у справі за виключними обставинами.

Розглянувши матеріали справи, доводи заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, однією з підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Так, 13 грудня 2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), яким вирішено:

1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

2) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3) установити такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Згідно статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи наведене, положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, втратили чинність саме з 13 грудня 2019 року.

Крім цього, у резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року у справі №№ 3-209/2018(2413/18, 2807/19) зазначено, що частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними рішення відповідача, яке було прийняте до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню пенсійним органом.

Аналогічна правова позиція при розгляді заяв про перегляд за виключними обставинами судового рішення викладена у постановах Верхового Суду від 05 лютого 2019 у справі №333/5015/15-а, від 15 травня 2019 року у справі 640/20317/16-а та від 19 листопада 2018 року у справі №775/4893/18.

Суд також зауважує, що у разі, коли заявник вважає, що має право на перерахунок пенсії після прийняття Рішення Конституційного суду України 13 грудня 2019 року у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), він має право звернутись до відповідача із заявою про такий перерахунок.

Крім того, колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання наявності підстав для передачі справи на її розгляд, в ухвалі від 25 березня 2020 року справа № 808/1628/18 (спірні правовідносини виникли навколо розгляду заяви про перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року за виключними обставинами в зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 25 квітня 2019 року у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19)) зазначила наступне:

«У постанові від 14 січня 2020 року у справі № 910/20190/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що ухвалення Конституційним Судом України рішення, яке покладено в основу заяви, як підстава для перегляду постанови суду за виключними обставинами, не є правовою підставою для її скасування, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин у справі, що переглядається, пункт 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» був чинним і у встановленому законом порядку така норма закону неконституційною не визнавалась.

З огляду на ці та інші подібні постанови Верховного Суду касаційний суд підсумовує, що підхід, сформований рішеннями судів, що входять до різних судових палат і касаційних судів Верховного Суду, не визнає права на перегляд за виключними обставинами судових рішень з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, з трьох причин: на момент ухвалення судових рішень норма закону, згодом визнана неконституційною, була чинною; рішення не підлягали виконанню; перегляд рішень з цих підстав порушує принцип правової визначеності (res judicata)».

Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

При розгляді заяви про перегляд за виключними обставинами судового рішення, судом не встановлено в даній справі рішення, яке б підлягало виконанню та не було виконано.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03 червня 2019 року у справі №818/1131/17, відповідно до якої із тексту імперативних приписів пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що встановлена Конституційним судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення ще не виконане.

У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання та вчинення жодних дій.

Отже, колегія суддів зазначає про відсутність підстав, передбачених пунктом 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, для перегляду судового рішення апеляційної інстанції від 09 березня 2017 року у даній справі у зв`язку з виключними обставинами.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року у даній справі.

Керуючись статтями 308, 311, 321, 325, 327, 328, 329, 361, 368, 369 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року у справі № 521/17413/16-а відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.