Справа № 755/868/20
Суддя: Астахова О. О.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/868/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі: Кацап В.Р.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві 3 роти № 1 батальйону капрала поліції Бобровника Андрія Миколайовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просить скасувати постанову серії ЕАК № 1931200 від 02 січня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Поновити йому процесуальний строк для звернення з даним позовом до суду.

Мотивуючи тим, що 02 січня 2020 року відповідачем винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху вчинення останнім адміністративного правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 1931200, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку із порушенням п. 19.1 «а» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. Зі змісту постанови убачається, що позивач 02 січня 2020 року о 22:59 годин керував транспортним засобом «Хундаі Ассент», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Р. Окіпної в м. Києві без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач з постановою не погоджується, оскільки вважає, що вона винесена незаконно та упереджено, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП позивач себе не вважає, оскільки не вчиняв інкримінованого йому правопорушення.

Також зазначає, що відповідно до ст. 276 КУпАП розгляд даної справи мав бути проведений за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: м. Київ, вул. Народнього ополчення, 9, інспектор Бобровник А.М. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу без складання протоколу про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор не надав йому можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Інспектор також проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Будь-якої підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення проведено не було, не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектор не назвав причину зупинку, не були вирішені клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у справі, чим порушено вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Більше того, під час з`ясування позивачем причини зупинки, інспектор вказав, що в автомобілі не працює ліва фара в темну пору доби, однак це не відповідало дійсним обставинам справи, в чому в подальшому інспектор пересвідчився. Таким чином, на думку позивача, зупинка транспортного засобу інспектором була безпідставною та незаконною на що позивач вказав Інспектору. Однак, Інспектор разом зі своїм напарником застосували фізичну силу та витягли позивача з автомобіля і одягли кайданки. Після чого заштовхали ОСОБА_1 до службового автомобіля поліції та доставили до відділку поліції. Вже у відділку поліції працівники поліції застосувавши фізичну силу, в порушення процедури здійснили обшук особистих речей позивача, а саме: витягли всі речі із карманів, відкрили портмоне та дістали звідти документи, назвавши свої дії «поверхневим оглядом». Після чого була винесена оскаржувана Постанова та повернуті позивачу його речі. Вже в Постанові було вказано, що ближнє світло фар було вимкнено в темну пору доби, що є порушенням п. 19.1 а) ПДР України, хоча спочатку позивачу інкримінували порушення ним п. 31.4.3 в) ПДР України - експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності такої технічної несправності і невідповідності - не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено оспорювану постанову, що змушує його звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд якої проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу роз`яснено його право подати відзив на позовом із доказами, якими він обгрунтовується, а третій особі - пояснення.

Відповідач правом на подання відзиву до суду не скористався. Третя особа пояснень по суті справи також не надала.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 1931200 від 02 січня 2020 року убачається, що ОСОБА_1 02 січня 2020 року о 22 годині 59 хвилин керував транспортним засобом «Хундаі Ассент», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Р. Окіпної в м. Києві без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. У зв`язку із означеним до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с. 8).

З адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 15 січня 2020 року, що підтверджується даними поштового відправлення (а.с. 9).

За положеннями ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно із ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оскільки тринадцяте та чотирнадцяте січня 2020 року припадає на вихідний день, за таких обставин ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у строки, передбачені ч. 2 ст. 286 КАС України ст. 289 КУпАП.

Згідно із п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно із ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

А відтак, твердження позивача, як підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1931200 від 02 січня 2020 року, щодо незаконного розгляду відповідачем справи про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу та без складання протоколу є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Згідно частин 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частин 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, у постанові про адміністративне правопорушення від 02 січня 2020 року про накладення на позивача адміністративного стягнення відсутні будь-які посилання на докази, на яких ґрунтується висновок інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві 3 роти № 1 батальйону капрала поліції Бобровника Андрія Миколайовича про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема не зазначено свідків правопорушення, не долучені показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

В той же час стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини 1 і 2 статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

За положеннями частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на означене, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийнятої ним постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За наведеного, суд дійшов висновку, що позивач безпідставно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1931200 від 02 січня 2020 року є такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1931200 від 02 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5, 9, 77,78, 268-272, 286, 293 КАС України, ст.ст. 33, 122, 222, 245, 251, 254, 256, 268, 276, 278-280, 289, 293, 294 КУпАП, статті 6 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 за № 1395, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві 3 роти № 1 батальйону капрала поліції Бобровника Андрія Миколайовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1931200 від 02 січня 2020 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві 3 роти № 1 батальйону капрала поліції Бобровником Андрієм Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги постанова суду набирає законної сили після розгляду справи Київським апеляційним адміністративним судом.

Cуддя О.О.Астахова