Справа № 580/3478/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3478/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Аліменка В.О.

суддів: Кучми А.Ю., Бєлової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року позов задоволено частково.14.01.2020 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшла заява адвоката Бабіч Т.Г. від 13.01.2019, подана та підписана від імені ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити його заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, апелянт вказує на те, що заяву про розподіл судових витрат подав в строки передбачені КАС України.

У відповідності до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам, колегія суддів зважає на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції зауважив, що позивач не наддав належних і достовірних доказів понесених ним судових витрат на профксійну правничу допомогу, не повідомив та не наддав суду доказів щодо перешкод для своєчасного надання, не навів поважних причин неможливості надання таких доказів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про судове рішення в адміністративній справі № 7 від 20.05.2013 додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Приписами ч. 3 ст. 132 КАС України встновлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Слід зазначити, що позивачем разом з позовом було подану заяву про розподіл судових витрат, в якій зазначено, що докази витрат, які убдуть понесені в звязку з розглядом справи будуть подані протягом пяти днів після ухвалення судового рішення відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України.

Також, до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги від 23.10.2019 року, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 2310.2019 року.

Після винесення судом першої інстанції рішення по справі, позивачем в пятиденний термін подано заяву про розподіл судових витрат, до якої надано підтвердження судових витрат, а саме: акт виконаних робіт №1 до договору про надання правової допомоги від 23.10.2019 року в якому вказано, що адвокат надав клієнту наступну правовову допомогу: вивчення наданих клієнтом документів для подачі позову до суду (1000 грн.), складання позовної заяви (2000 грн.), та вказано, що вартість надання правової допомоги складає 3000,00 (три тисячі) гривень.

На підтвердження понесених витрат позивачем подано квитанцію про опдату послуг згідно договору про надання провової допомоги від 23.10.2019 року на суму 3000 гривень.

Також, до заяви додано акт виконаних робіт №2 до договору про надання правової допомоги від 23.10.2019 року в якому вказано, що адвокат надав клієнту наступну правовову допомогу: участь у судовому засіданні 19.12.2019 року (2000 грн.), участь у судовому засіданні 27.12.2019 року (2000 грн.) та вказано, що вартість надання правової допомоги складає 4000,00 (чотири тисячі) гривень.

Проте, на підтвердження понесених витрат позивачем не надано жодних доказів.

Отже, право кожної особи на звернення до суду у випадку, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси є беззаперечним та не може бути піддане сумніву. Водночас, визначені такою особою способи захисту або інші способи, які самостійно можуть визначатися судом, на переконання судової колегії, повинні передусім відповідати підставам позову та його змісту.

Оскільки за нормами чинного законодавства витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, то за результатом розгляду даної справи такі витрати згідно вимог статті 134 КАС України підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Так, у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Як уже зазначалося, позивачем було додано наступні документи:

- копію договору про надання правової допомоги від 23.10.2019;

-додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомги від 23.10.2019;

- акт виконаних робіт № 1 згідно договору про надання правничої допомоги, згідно якого вивчено надані позивачем документи для подачі позову та складання позовної заяви;

- копію квитанції від 12.11.2019. про сплату 3000,00 грн. за договором про надання правової допомоги від 23.10.2019 року.

При цьому, вказані докази, на думку колегії суддів, є достатніми стосовно обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Також, позивачем надано акт виконаних робіт № 2 згідно договору про надання правничої допомоги, згідно якого адвокат приймав участь у судових засідання 19.12.2019 року та 27.12.2019 року, протее, на підтвердження понесених витрат не надано жодних доказів.

Таким чином, враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги чинного законодавства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому, у відповідності до ст.317 КАС України ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 241, 242, 252, 310, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою заяву ОСОБА_2 про розподіл судових витра на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисяч) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

В іншій частині заяву залишати без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова

Повний текст постанови складено 27 квітня 2020 року.