Справа № 200/11754/19-а
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 квітня 2020 року
Київ
справа №200/11754/19-а
адміністративне провадження №К/9901/11047/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі Суд):
судді-доповідача Радишевської О.Р.,
суддів Шевцової Н.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року в справі №200/11754/19 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 рік у кількості 14 днів у зв`язку із звільненням із військової служби у запас 31 жовтня 2016 року;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 2019 роки в кількості 42 дні у зв`язку із звільненням з військової служби у запас 28 травня 2019 року;
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2019 рік у зв`язку із звільненням із військової служби у запас 28 травня 2019 року;
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення повного розрахунку на час звільнення 28 травня 2019 року;
зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 рік у кількості 14 днів, виходячи з приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі Постанова №100), та виходячи з грошового забезпечення з посади начальника групи секретного документального забезпечення служби захисту інформації військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України станом на день звільнення з військової служби 31 жовтня 2016 року;
зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 2019 роки в кількості 42 дні, виходячи з приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, та виходячи з грошового забезпечення з посади командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України станом на день звільнення з військової служби 28 травня 2019 року;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2019 рік, виходячи з приписів Постанови № 100, та виходячи з грошового забезпечення з посади командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України станом на день звільнення з військової служби 28 травня 2019 року;
стягнути з військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 29 травня 2019 року по дату повного розрахунку або на час ухвалення рішення суду, виходячи з приписів Постанови № 100 та виходячи з грошового забезпечення з посади командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України станом на день звільнення з військової служби 28 травня 2019 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року позов задоволено:
визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 рік у кількості 14 днів у зв`язку із звільненням із військової служби у запас 31 жовтня 2016 року;
визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 2019 роки в кількості 42 дні у зв`язку із звільненням з військової служби у запас 28 травня 2019 року;
визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2019 рік у зв`язку із звільненням із військової служби у запас 28 травня 2019 року;
визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 повного розрахунку на час звільнення 28 травня 2019 року;
зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 рік у кількості 14 днів, виходячи з приписів Постанови № 100, та виходячи з грошового забезпечення з посади начальника групи секретного документального забезпечення служби захисту інформації військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України станом на день звільнення з військової служби 31 жовтня 2016 року;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 2019 роки в кількості 42 дні, виходячи з приписів Постанови № 100, та виходячи з грошового забезпечення з посади командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України станом на день звільнення з військової служби 28 травня 2019 року;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2019 рік, виходячи з приписів Постанови №100, та виходячи з грошового забезпечення з посади командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України станом на день звільнення з військової служби 28 травня 2019 року;
стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 29 травня 2019 року по дату повного розрахунку на час ухвалення рішення суду, виходячи з приписів Постанови № 100, та виходячи з грошового забезпечення з посади командира відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України станом на день звільнення з військової служби 28 травня 2019 року.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року змінено: в абзаці шостому резолютивної частини рішення виключено речення: «виходячи з приписів Постанови № 100»; у решті рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року залишено без змін.
15 квітня 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року в справі №200/11754/19.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки; зобов`язання нарахувати і виплатити компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки; стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що молодший сержант ОСОБА_1 проходив військову службу у військових частинах НОМЕР_3 та НОМЕР_1 .

Наведені обставини свідчать, що спірні правовідносини у цій справі склалися з приводу проходження позивачем публічної служби.

Водночас позивач не є особою, яка займає відповідальне або особливо відповідальне становище, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції».
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а судом не встановлено виключень щодо посади позивача у цій справі в аспекті пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України в поєднанні зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд також ураховує позицію висловлену Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) в ухвалі від 09.10.2018 щодо неприйнятності заяви у справі «Азюковська проти України» (заява №26293/18), у якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Керуючись статтями 12, 169, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року в справі №200/11754/19.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська
Судді: Н.В. Шевцова
С.А. Уханенко