Справа № 640/22315/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді Лічевецького І.О., суддів Оксененка О.М., Мельничука В.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати і подати до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів, за формою згідно з додатком 1 до Порядку суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу квартири у розмірі 18 772,00 грн., сплаченого згідно з квитанцією №41-2855К від 07.08.2019.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в поверненні помилково сплаченого пенсійного збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки позивач звільнений від сплати збору як особа, що придбало житло вперше.

Крім того, 14 листопада 2019 року позивачем клопотання про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у строк 10 календарних днів звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернутись із поданням до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві щодо повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна від 19.08.2019 у розмірі 18 772,00 грн. відповідно до квитанції №41-2855К від 07.08.2019. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги - відмовлено позивачу.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову та клопотання та прийняти в цій частині нове судове рішення, про задоволення позовних вимог. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати з надання правничої допомоги. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, подати у строк 10 днів з дня набрання рішення законної сили звіт про виконання судового рішення.

Перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.08.2019 позивачем на підставі договору купівлі-продажу квартири, придбано квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

07.08.2019 на рахунок Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 18 772,00 грн. ( 1 % від вартості придбаної квартири), що підтверджується копією квитанції №1041-2855К.

Право власності на придбану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32764725.

У жовтні 2019 року позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з проханням повернути суму помилково сплаченого мною збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Листом від 01.11.2019 №266934/08 відповідач відмовив у поверненні помилково сплачених коштів та повідомив про те, що зараз не існує офіційного джерела інформації, яке б підтверджувало, що житло придбавається особою вперше та запропоновано звернутись до суду.

Вважаючи протиправною бездіяльність, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Слід зазначити, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом позивача Башинським О.Д. подано до суду в інтересах ОСОБА_1 позовну заяву, клопотання про встановлення судового контролю, відповідь на відзив Управління. Також, адвокатом Башинським О.Д. вчинялися дії щодо ознайомлення з наданими позивачем документами підготовка релевантних рішень, погодження правової позиції подання/отримання документів, отримання інформації з реєстру, підготовка/відправка документів, отримання відповіді від ГУ ПФУ в м. Києві, оформлення документів для подання до суду, подання документів, погодження правових питань.

Дані обставини відповідають переліку наданої правової допомоги адвокатом Башинським О.Д. в рамках адміністративної справи, що міститься в акті звіті виконаних робіт, який надано позивачем до суду, та юридичним послугам, які передбачені Договором про надання правової допомоги від 12 вересня 2019 року №2019/03-Ф.

У свою чергу, згідно з додатком № 1 до Договору про надання правової допомоги від 13 вересня 2019 року, укладеного між позивачем та адвокатом Башинським О.Д. за вказаним договором, позивач сплачує гонорар у розмірі 500 грн.

Оплата наданих послуг підтверджується квитанцією від 12 листопада 2018 року № ПН685237.

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу на суму 500 грн., витрачені позивачем, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Щодо стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи, які полягають у отриманні інформаційної довідки у сумі 404,26 грн. та комісії банку 23,00 грн., а також комісії банку під час сплати позивачем судового збору за подання адміністративного позову до суду, то вказані витрати не підлягають задоволенню, оскільки не відносяться до витрат пов`язаних з розглядом справи.

Що стосується вимоги позивача про встановлення судового контролю колегія суддів зазначає наступне.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Правові норми, закріплені у частині першій статті 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, підпункту «ґ» пункту 4 частини першої статті 356 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Проаналізувавши наведені положення КАС України, колегія суддів вважає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на те, що позивачем не наведено обставин, які б викликали у суду сумнів у тому, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування приписів ст.382 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

З огляду на викладене ухвалене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Посилання відповідача на те, що довідка про складові грошового забезпечення має видаватись фінансовим органом військової частині з якої позивач був звільнений, обґрунтовано не взято судом до уваги.

На підставі списку Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Київським обласним військовим комісаріатом було видано довідку для перерахунку пенсії, а відтак відповідач не позбавлений можливості видати і довідку з усіма складовими грошового забезпечення.

З огляду на викладене ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалення в цій частині нового судове рішення про задоволення вимоги.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ленінградським РУГУ МВД України в м. Києві 27.06.1996; ІН НОМЕР_2 ) понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 500 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16).

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О. Лічевецький

Суддя О.М. Оксененко

Суддя В.П. Мельничук