Справа № 520/10726/19
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 р. Справа № 520/10726/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старосуда М.І.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., м. Харків, повний текст складено 12.12.19 року по справі № 520/10726/19

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту захисту економіки Національної поліції України

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період: листопад 2015 року, грудень 2015 року, січень 2016 року, лютий 2016 року, березень 2016 року, квітень 2016 року, травень 2016 року, червень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року, вересень 2016 року, жовтень 2016 року, листопад 2016 року, грудень 2016 року, січень 2017 року, лютий 2017 року, березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року;

- зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період: листопад 2015 року, грудень 2015 року, січень 2016 року, лютий 2016 року, березень 2016 року, квітень 2016 року, травень 2016 року, червень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року, вересень 2016 року, жовтень 2016 року, листопад 2016 року, грудень 2016 року, січень 2017 року, лютий 2017 року, березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року;

- стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме: з 12.06.2019 по час вирішення вказаного спору;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану з підготовкою справи до розгляду в суді, у розмірі 3200 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії та бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період: листопад 2015 року, грудень 2015 року, січень 2016 року, лютий 2016 року, березень 2016 року, квітень 2016 року, травень 2016 року, червень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року, вересень 2016 року, жовтень 2016 року, листопад 2016 року, грудень 2016 року, січень 2017 року, лютий 2017 року, березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року.

Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01061, ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період: листопад 2015 року, грудень 2015 року, січень 2016 року, лютий 2016 року, березень 2016 року, квітень 2016 року, травень 2016 року, червень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року, вересень 2016 року, жовтень 2016 року, листопад 2016 року, грудень 2016 року, січень 2017 року, лютий 2017 року, березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ,01061 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі по тексту - Порядок № 1078). Однак, зміни до вказаного Порядку № 1078 в частині розповсюдження його дії на поліцейських, було внесено лише 18.10.2017 шляхом прийняття постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», яка набрала чинності 24.10.2017. Враховуючи викладене, зазначив, що до жовтня 2017 року включно у поліцейських, в тому числі у позивача по справі, не було права на індексацію грошового забезпечення. Крім того, до жовтня 2017 року був відсутній механізм нарахування індексації грошового забезпечення саме для поліцейських. У зв`язку з викладеним, вважає, що у відповідача буди відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року. Також апелянт просив відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме: з 12.06.2019 по час вирішення вказаного спору не оскаржено, а тому не підлягає апеляційному перегляду.

Таким чином, апеляційному перегляду підлягає рішення суду лише в частині задоволених позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 11.11.2015 №170 о/с ОСОБА_1 було прийнято на службу в управління захисту економіки в Харківській області ДЗЕ Національної поліції України (далі - УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України) на посаду старшого оперуповноваженого та присвоєно спеціальне звання «майор поліції».

Наказом від 15.02.2017 № 50 о/с ДЗЕ НП України у зв`язку з організаційно - штатними змінами позивач був призначений на посаду старшого оперуповноваженого відділу протидії злочинам у паливно - енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України.

Наказом ДЗЕ НП України від 10.06.2019 № 169 о/с позивача було звільнено з посади старшого оперуповноваженого відділу протидії злочинам у паливно - енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України за п. 7 (за власним бажанням) ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» з 12.06.2019.

З метою з`ясування нарахувань та виплат, які передбачені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 під час проходження служби Позивачем в УЗЕ в Харківській області ДЗЕ Національної поліції України, представником позивача направлено адвокатський запит до ДЗЕ Національної поліції України щодо надання інформації про грошове забезпечення, яке отримував позивач щомісяця, за весь час проходження служби в УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України.

Департамент захисту економіки НП України листом від 03.10.2019 надав інформацію про грошове забезпечення позивача, яке він отримував щомісяця за весь час проходження служби в УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України, в тому числі, і розрахункові листи.

З розрахункових листів наданих ДЗЕ НПУ, позивач виявив відсутність нарахування та виплати йому сум індексації грошового забезпечення за наступні періоди: листопад 2015 року, грудень 2015 року, січень 2016 року, лютий 2016 року, березень 2016 року, квітень 2016 року, травень 2016 року, червень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року, вересень 2016 року, жовтень 2016 року, листопад 2016 року, грудень 2016 року, січень 2017 року, лютий 2017 року, березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року.

Вважаючи, що відповідач порушив його права позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, не приймаючи доводи відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою КМУ № 782, виходив того, що відповідач, не нараховуючи та не виплачуючи позивачу суми індексації грошового забезпечення в період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, діяв всупереч вимогам Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 94 Закон України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України), заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, урегульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно до ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст. 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що безпосередньо законом визначено, що грошове забезпечення поліцейських, як грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, підлягають індексації в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі по тексту Порядок № 1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 до вказаного Порядку № 1078 внесено зміни, а саме до пункту 2, шляхом доповнення абзацу п`ятого після слова військовослужбовців словом поліцейських, тобто, включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

В апеляційній скарзі відповідач, як на підставу ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, посилається саме на відсутність такого права у поліцейських до 24.10.2017 (набуття чинності вищевказаними змінами до Порядку № 1078).

Надаючи оцінку таким доводам відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, частиною 5 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Жодних змін до ч.5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» у спірному періоді не вносилося і ця норма закону є чинною.

В силу положень ч.2 ст. 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Враховуючи викладене, колегія суддів зауважує, що право позивача на отримання індексації грошового забезпечення, як доходу, який не має разового характеру, прямо закріплено безпосередньо у Законі України "Про Національну поліцію" та у Законі України «Про індексацію грошових доходів населення», тому доводи відповідача на відсутність у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення з посиланням на те, що Порядок № 1078 поширено на поліцейських лише з 24.10.2017, є хибними.

Положеннями ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" визначено прожитковий мінімум на 2015 рік на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 вересня - 1330 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", прожитковий мінімум для відповідних соціальних і демографічних груп населення на 2016 рік та в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить: з 01.01.2016 року - 1378 гривень, з 01.05.2016 - 1450 гривень, з 01.12.2016 - 1600 гривень.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум для відповідних соціальних і демографічних груп населення на 2016 рік та в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить: складає з 01.01.2017 року - 1600 гривень, з 01.01.2017 1684 гривні, з 01.12.2017 - 1762 гривні.

Відповідно до абз. 4 п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Враховуючи викладене, індексація грошового забезпечення позивача повинна нараховуватись на ту частину грошового забезпечення, що не перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на відповідні місяці Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік".

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Таким центральним органом виконавчої влади є Державна служба статистики України.

Відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку №1078, сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Враховуючи викладене, доводи відповідача про відсутність механізму нарахування та виплати індексації саме для поліцейських, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такий механізм чітко визначений у ст.ст.4, 6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення та п.4 Порядку № 1078.

У відповідності до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Колегія суддів також враховує і рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 9-рп/2013, в якому зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.

З наявних в матеріалах справи копій архівних відомостей про виплату грошового забезпечення за 2015-2019 роки вбачається, що індексація грошового забезпечення розпочала виплачуватися ОСОБА_1 лише з грудня 2017 року, що свідчить про допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, не нараховуючи та не виплачуючи позивачу суму індексації грошового забезпечення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законами України "Про Національну поліцію", "Про індексацію грошових доходів населення", з порушенням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату індексації за вказаний період.

Щодо компенсації судових витрат на правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.134 КАСУ, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст.134 КАСУ, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч.3 ст.134 КАСУ для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4, 5 ст.134 КАСУ).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених витрат матеріали справи містять наступні документи: договір про надання правової допомоги б/н від 25.09.2019 року, акт виконаних робіт від 27.09.2019 на загальну суму 3200 грн., дублікат квитанції від 27.09.2019 року №0.0..1 щодо оплати послуг адвоката відповідно до акту виконаних робіт, ордер та свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю представника позивача.

Матеріалами справи підтверджено, що між Черкашиним В.В. та адвокатом Полторапавловим М.Г. укладено договір №б/н від 25.09.2019 року про надання правової допомоги.

Відповідно до умов договору та акту виконаних робіт позивач вніс на розрахунковий рахунок адвоката грошові кошти у сумі 3200 грн. 00 коп. в якості сплати за надання правової допомоги.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

В даному випадку, судова колегія зауважує про безпідставність включення до суми вартості послуг на правничу допомогу вартості послуг адвоката на надання усної консультації без вивчення документів- 200 грн., надання усної консультації з вивченням документів - 500 грн., адвокатський запит - 500 грн., оскільки вказані дії є складовими всього процесу представництва Адвокатом інтересів позивача та не можуть бути кваліфіковані як окремо визначені дії з окремо визначеною вартістю.

Колегія суддів зазначає, що стаття 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини 5 статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12 вересня 2018 року (справа №810/4749/15), аналізуючи положення статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначив, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, а також такі обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, тобто доведеними стороною в процесі.

При визначенні відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

За даних обставин, враховуючи те, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критеріїв їх співмірності із обсягом складених адвокатом в рамках цієї адміністративної справи документів, часу, витраченого адвокатом на надання таких послуг, а також на представництво інтересів у судових засіданнях, складність справи, ціни позову та значення справи для сторони, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правнича допомога підлягає стягненню в розмірі 2000 грн.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, тому наявні підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року по справі № 520/10726/19 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу з прийняттям нового судового рішення в цій частині.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року по справі № 520/10726/19 скасувати в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Прийняти в цій частині постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ,01061 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року по справі № 520/10726/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М.І. Старосуд
Судді Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва