Справа № 200/393/20-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року справа № 200/393/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року (повний текст складено в м. Слов`янську Донецької області) у справі № 200/393/20-а (суддя в 1 інстанції - Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Донецькій області (далі - УВДФСС, відповідач) в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати страхових виплат за період з 01.06.2014 року по 01.11.2019 року; зобов`язати нарахувати та сплатити заборгованість з 01.06.2014 року по 01.11.2019 року. (арк.справи 1-4)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 200/393/20-а позовні вимоги задоволено, внаслідок чого: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодo невиплати ОСОБА_1 страхових виплат за період з 01 червня 2014 року по 01 листопада 2019 року; зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість зі страхових виплат з 01 червня 2014 року по 01 листопада 2019 року.Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість зі страхових виплат з 01 червня 2014 року по 01 листопада 2019 року в межах суми стягнення за один місяць. (арк.справи 30-32)

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. (арк.справи 38-40)

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями довідок внутрішньо переміщеної особи від 24 березня 2018 року № , від 03 грудня 2019 року № 1429-.

Згідно з листом відповідача від 27 листопада 2019 року № 5687/02-3 ОСОБА_1 перебував на постійному обліку в цьому відділенні та отримував страхові виплати. За період з 01 червня 2014 року по 30 листопада 2014 року УВД ФССУ у Луганській області нараховано, але не виплачено страхові виплати в сумі 8134,08 грн; з 01 грудня 2014 року у відділенні припинено страхові виплати; станом на 27 листопада 2019 року заборгованість перед ОСОБА_1 відсутня.

За заявою від 05 грудня 2019 року позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу у Слов`янському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з 15 грудня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, колегія суддів дійшла наступного.

Частиною першою статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

За приписами частини п`ятої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком […].

Згідно з частиною сьомою статті 47 Закону № 1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Судом встановлено, що тільки з 15 грудня 2019 року позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону № 1105-XIV без особливостей, що передбачені для внутрішньо переміщених осіб.

Постановами Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 531, від 05 листопада 2014 року № 637 та від 07 листопада 2014 року № 595, а також постановою правління Фонду від 11 грудня 2014 року № 20 встановлено спеціальний порядок здійснення страхових виплат для осіб, які тимчасово переселилися з району проведення антитерористичної операції, тобто особливості виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам.

Зазначені підзаконні нормативні акти не регулюють питання щодо здійснення страхових виплат особам, які з районів проведення антитерористичної операції до теперішнього часу не переселилися та продовжують проживати за своїм постійним місцем проживання на території, яка не контролюється органами державної влади, або які не встали на облік як внутрішньо переміщені особи. Ці підзаконні акти не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

До жодного із законів не внесено такої підстави для припинення соціальних виплат, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної або постановлення на облік.

Відсутність довідки про взяття на облік позивача як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (позивач належав до осіб, які не переселилися та продовжують проживати за своїм постійним місцем проживання на території, яка не контролюється органами державної влади, тобто не мають статусу внутрішньо переміщених осіб до 24 квітня 2018 року), не може бути підставою для невиплати позивачу страхових виплат. Виплата заборгованості зі страхових виплат покладена на те відділення, де потерпілий зареєстрований як тимчасово переміщений при написанні заяви про виплату заборгованості. Відсутність такого звернення не є підставою для відмови в задоволенні позову.

При застосуванні норм права суд враховує висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 243/3505/16-ц, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання бездіяльності відповідача протиправною та про зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість зі страхових виплат з 01 червня 2014 року по 01 листопада 2019 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 200/393/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 200/393/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п.3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць