Справа № 826/10047/18
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 квітня 2020 року

Київ

справа №826/10047/18

адміністративне провадження №К/9901/5920/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року в справі №826/10047/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-банк» до Державної казначейської служби України, за участю третьої особи - Національного банку України - про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-банк» (далі - ПАТ «Комерційний банк «Актив-банк») звернулося до суду з позовом до Державної казначейської служби України, за участю третьої особи - Національного банку України, у якому просило:

- визнати протиправною відмову Державної казначейської служби України від 12 червня 2018 року щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року в справі №910/43/17 про стягнення з Боржника - Національного банку України - на користь Стягувача - ПАТ «Комерційний банк «Актив-банк» - 137181,00 грн судового збору;

- зобов`язати Державну казначейську служби України прийняти і виконати наказ Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року в справі №910/43/17 про стягнення з Боржника - Національного банку України - на користь Стягувача - ПАТ «Комерційний банк «Актив-банк» - 137181,00 грн судового збору шляхом списання коштів із рахунків Національного банку України, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року, позов задоволено:

- визнано протиправною відмову Державної казначейської служби України від 12 червня 2018 року щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року в справі №910/43/17 про стягнення з Боржника - Національного банку України - на користь Стягувача - ПАТ «Комерційний банк «Актив-банк» - 137181,00 грн судового збору;

- зобов`язано Державну казначейську службу України прийняти і виконати наказ Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року в справі №910/43/17 про стягнення з Боржника - Національного банку України - на користь Стягувача - ПАТ «Комерційний банк «Актив-банк» - 137181,00 грн судового збору шляхом списання коштів із рахунків Національного банку України, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

28 лютого 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року в справі №826/10047/18.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху; надано скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом: зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга із визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав); сплати судового збору та надіслання відповідних доказів на підтвердження його сплати.

На виконання вимог ухвали Суду скаржником надіслано заяву, у якій зазначено, що підставою касаційного оскарження судового рішення є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Також долучено квитанцію про сплату судового збору в сумі 4114 грн.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

У цій справі суд першої інстанції, урахувавши вимоги статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, Судом не встановлені.

Отже, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року і постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового регулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 12, 13, 248, 257, 328, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Державної казначейської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року в справі №826/10047/18.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко