Справа № 440/3783/19
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3783/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "АДАМАС" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2019 року Приватне підприємство "АДАМАС" (надалі по тексту також - позивач, ПП "АДАМАС") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.07.2019 № та № .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про безпідставність висновків відповідача про порушення ПП "Адамас" п.198.1, 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 154424 грн, а також п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп. 134. 1 .1 п.134. 1 ст.134 Податкового кодексу України, п.5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», п.5 П(С)БО 15 «Дохід», П(С)БО 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва", ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 232263 грн, в т.ч.: за 4 квартал 2016 року на суму 165442 грн, за 2 квартал 2018 року на суму 66821 грн. Наголошував, що господарські правовідносини підприємства з ТОВ "Апостеріорі" протягом перевіряємих періодів є реальними, товарними, направленими на досягнення економічного ефекту та на отримання прибутку. В частині порушень по доходу від операційних курсових різниць позивач зазначав, що підприємством своєчасно та в повному обсязі включено до складу інших доходів курсові різниці по операціям в іноземній валюті. При цьому, перевіряючими не ставиться під сумнів порядок обрахунку курсових різниць. Наданими документами та поясненнями ПП «АДАМАС» підтверджено, що порушень п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України не вчиняло та включило до складу іншого доходу дохід від операційних курсових різниць.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито, призначено підготовче засідання.

19 листопада 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обґрунтованість висновків перевіряючих про порушення ПП "Адамас" п.198.1, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 154424 грн, а також п.п. 14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п.134 1 ст.134 Податкового кодексу України, п.5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», п.5 П(С)БО 15 «Дохід», П(С)БО 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва", ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 232 263 грн, в т.ч.: за 4 квартал 2016 року на суму 165442 грн, за 2 квартал 2018 року на суму 66821 грн. Зазначав, що документами первинного бухгалтерського обліку не підтверджено реальність правовідносин позивача з ТОВ "Апостеріорі" , зокрема, останній, на думку перевіряючих, не є суб`єктом економічної діяльності та взагалі не здійснює господарської діяльності. Також, позивачем не підтверджено транспортування ніби-то придбаного у вказаного контрагента товару. В частині заниження доходу на суму 518228 грн за рахунок не відображення доходу від операційних курсових різниць зазначав, що в ході перевірки встановлені відхилення. Так, за даними бухгалтерського обліку (Аналізу рахунку, журналів ордерів, відомостей) за дебетом рахунку 714 "дохід від операційної курсової різниці" підприємством відображено в сумі 669462 грн за даними звіту 151199 грн. Виходячи з викладеного, податкові повідомлення-рішення, що оскаржуються винесені в межах та на підставі повноважень відповідача /а.с. 89-93, т.1/.

Протокольною ухвалою в ході підготовчого засідання, призначеного на 21 листопада 2019 року замінено відповідача на його правонаступника - Головне управління ДПС в Полтавській області /а.с. 175-176, т.1/.

10 грудня 2019 року до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представником відповідача наведено розрахунок курсових різниць за даними бухгалтерського обліку по рахунку 71 "Інший операційний дохід" в розрізі субрахунків: 711 "Дохід від реалізації іноземної валюти", 712 "Дохід від реалізації інших оборотних активів", 714 "Дохід від операційної курсової різниці", 715 "Одержані штрафи, пені, неустойки; а також наведено перелік ухвал з Єдиного державного реєстру судових рішень стосовно розслідування у кримінальному провадженні № 000022 /а.с. 179-181, т.1/.

Також, 10 грудня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого представник позивача, підтримуючи позов в повному обсязі, наголосив, що у відзиві не наведено жодних належних спростувань доводів, наведених у позові. При цьому, повідомлено, що товари придбані у ТОВ "Апостеріорі" були використані у власній господарській діяльності для виготовлення обладнання, що в подальшому реалізовано ТОВ "СІ-БРІЗ". Додатково, звернув увагу, що спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню з огляду на факт порушення відповідачем строків розгляду скарги на винесені податкові повідомлення-рішення /а.с. 189-192, т.1/.

18 грудня 2019 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких, наполягаючи на раніше викладених аргументах, зазначив про дотримання строків розгляду скарги ДПС України в межах адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, а саме з дотриманням п. 56.13 ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням продовження строку розгляду та вихідних днів /а.с. 1-2, т.2/.

Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року витребувано у Приватного підприємства "АДАМАС" належним чином засвідчені копії звітності про фінансові результати за 2016-2019 роки (форма 2) з квитанціями про прийняття контролюючими органами, з вимогою надати до суду у строк до 17 січня 2019 року. Витребувано у Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Сковороди, 2Б, м. Полтава, 36003) у строк до 17 січня 2019 року засвідчені належним чином копії первинних документів фінансово-господарської діяльності ПП "АДАМАС", що були вилучені слідчими СВ Полтавського ВП ГУ Національної поліції в Полтавській області під час обшуків, які проводились 15.08.2017 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 27.02.2017 та надавалися головним державним ревізорам-інспекторам ГУ ДФС у Полтавській області під час документальної планової виїзної перевірки ПП "АДАМАС" () на підставі листа №3503/115/24/05-2019 від 16.04.2019, а саме: договору поставки №2011/2016 від 20.11.2016, укладеного між ПП "Адамас" та ТОВ "Апостеріорі"; рахунку СФ-0000137 від 01.12.2016 на суму 926544,00 грн, виписаного ТОВ "Апостеріорі" до ПП "Адамас"; видаткової накладної РН-0000134 від 01.12.2016. на суму 926544,00 грн; подорожнього листа № 164 від 01.12.2016 (автомобіль Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 ); договору поставки №0412/15 від 04.12.2015, додатку №1 та додатку №2 до Договору поставки №0412/15 від 04.12.2015 та заявками, укладеного між ПП «Адамас» та ТОВ "СІ-БРІЗ"; рахунків на оплату №578 від 04.12.2015 та №588 від 04.12.2015; видаткової накладної №2537 від 01.07.2016 на суму 144000,00 грн; видаткової накладної №550 від 06.10.2016. на суму 124851,60 грн; видаткової накладної №662 від 29.12.2016 на суму 4489858,80 грн; видаткової накладної №1663 від 29.12.2016 на суму 1430646,00 грн. Провадження у справі № 440/3783/19 за адміністративним позовом Приватного підприємства "АДАМАС" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень зупинено до закінчення строку, про який сторони заявили в клопотанні, а саме до 11:00 23 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 23.01.2020 поновлено провадження у справі.

Також, ухвалою суду від 23.01.2020 повторно витребувано у Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Сковороди, 2Б, м. Полтава, 36003) у строк до 10 лютого 2020 року засвідчені належним чином копії первинних документів фінансово-господарської діяльності ПП "АДАМАС", що були вилучені слідчими СВ Полтавського ВП ГУ Національної поліції в Полтавській області під час обшуків, які проводились 15.08.2017 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 27.02.2017 та надавалися головним державним ревізорам-інспекторам ГУ ДФС у Полтавській області під час документальної планової виїзної перевірки ПП "АДАМАС" () на підставі листа №3503/115/24/05-2019 від 16.04.2019. Продовжено строк підготовчого провадження у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "АДАМАС" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень на 30 календарних днів. Підготовче засідання відкладено на 10:00 20 лютого 2020 року.

19 лютого 2020 року до суду надійшли пояснення, по суті яких представником позивача наведено аргументи на спростування тверджень відповідача про не встановлення придбання контрагентом реалізованого позивача товару. Наголосив на безпідставності посилань відповідача на податкову інформацію, оскільки остання не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів. Зауважено на неприйнятності наданих відповідачем аналізів рахунків 711 та 714, оскільки останні не є належними і походження останніх позивачу невідоме. Повторно наголосив на порушенні самостійно визначених строків розгляду скарги, а також надані пояснення щодо методики розрахунку курсових різниць /ас. 136-143, т.2/.

Ухвалою суду від 20 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18 березня 2020 року.

Судове засідання, призначене на 18 березня 2020 року, відкладено на 15 квітня 2020 року у зв`язку з клопотаннями представників сторін, що були вмотивовані введеними карантинними заходами.

14 квітня 2020 року на електронну пошту суду надійшло скріплене електронним цифровим підписом клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату, однак 15 квітня 2020 року на електронну пошту суду надійшло скріплене електронним цифровим підписом клопотання представника позивача провести розгляд справи без участі уповноваженого представника /а.с. 4-7, т.3/.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи положення пункту 10 частини 1 статті 4, частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

З огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, а також зважаючи на неприбуття учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

В період з 15 травня 2019 року по 03 червня 2019 року фахівцями Головного управління ДФС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПП "АДАМАС" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2018, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 по 30.06.2018, іншого законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2018, за результатами якої складено акт від 10.06.2019 № 775/16-31-14-01-10/25171530 (надалі по тексту - акт перевірки) /а.с. 113-137, т.1/ згідно висновків якого встановлені, крім іншого, наступні порушення позивачем податкового законодавства:

п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, п.5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», п.5 П(С)БО 15 «Дохід», П(С)БО 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва", ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 232263 грн, в т.ч.: за 4 квартал 2016 року на суму 165442 грн, за 2 квартал 2018 року на суму 66821 грн;

п.198.1, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 154424 грн.

Порядок та підстави проведення перевірки позивачем під сумнів не ставились.

На підставі висновків акту перевірки, 03 липня 2019 року контролюючим органом винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 348394,50, у тому числі за податковими зобов`язаннями - 232263 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 116131,50 грн /а.с. 18, т. 1/;

№ , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 154424 грн /а.с. 17, т.1/.

Не погодившись, у тому числі з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, за результатами якого рішенням ДПС України від 23.09.2019 № 284/16-9900-08-05-01, спірні податкові повідомлення-рішення залишені без змін /а.с. 22-27, т.2/.

При цьому позивач наголошує, що таке рішення прийняте з порушенням вимог статті 56 Податкового кодексу України.

Оцінюючи таке твердження, суд виходить з наступного.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення /ч. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України/.

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку /ч. 56.8 ст. 56 Податкового кодексу України/.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків /ч. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України/.

Так, відповідно до заперечення на відповідь на відзив представником відповідача зазначено, що рішенням ДФС України № 38538/6/99-99-11-04-01-25 від 12.08.2019 продовжено строк розгляду скарги до 21.09.2019 (включно). Викладене представником позивача не заперечувалось.

Своє рішення за результатами розгляду скарги ДПС України прийнято 23.09.2019.

Згідно пунктом 56.13 статті 56 Податкового Кодексу України у разі коли останній день строків, зазначених у цій статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Оскільки 21.09.2019 є суботою, тобто вихідним днем, останнім днем для прийняття рішення по скарзі ПП "АДАМАС" є 23.09.2019, тобто день, коли ДПС України прийняла своє рішення.

Відтак твердження позивача щодо порушення ДПС України встановлених статтею 56 Податкового Кодексу України строків є помилковими.

Не погоджуючись з викладеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню від 03.07.2019 № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 154424 грн, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Виходячи з вищевикладеного, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 цього Закону визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

З огляду на викладене, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Зважаючи на зміст наведеної норми процесуального права та враховуючи, що вимоги заявленого позову полягають у визнанні протиправними та скасуванні податкового повідомлення-рішення, предметом доказування у даній справі мають бути саме обставини, які свідчать про обґрунтованість чи безпідставність їх винесення та наявність чи відсутність порушень позивачем законодавчих приписів, у тому числі, реальність господарської операції, що є підставою для виникнення права на формування податкового кредиту; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають позивачу право на податковий кредит.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції. Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Суд наголошує, що оригінали первинних документів бухгалтерського обліку позивача за період з 01.01.2016 по 30.07.2017 були вилучені згідно протоколів обшуку на підстав матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 07.02.2017 /а.с. 102-112, т. 1/. З метою їх дослідження судом неодноразово витребовувались засвідчені копії первинних документів, що є предметом дослідження у даній справі, однак слідчим останні надані лише в частині.

В той же час, як зазначено в Акті перевірки, органом досудового розслідування було надано доступ до вилучених документів та в ході проведення перевірки позивача перевірки первинних бухгалтерських документів проводилася перевіряючими в СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області

Так, в період, що перевірявся, між позивачем (по тексту договору - Покупець) та ТОВ "АПОСТЕРІОРІ" (по тексту договору - Постачальник) укладено договір поставки від 20.11.2016 №2011/2016, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцю певний товар, а Покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору. Асортимент та загальна кількість товару, що постачається за даним договором зазначається в заявках Покупця, які можуть передаватися Постачальнику з використанням електронної пошти, факсимільного, телефонного зв`язку. На підставі заявки Покупця, в момент поставки, виписується видаткова накладна, яка підтверджує прийняття заявки Покупця Постачальником. Отримання товару представником Покупця підтверджує погодження Покупця з асортиментом, кількістю та ціною партії товару. Передача товару здійснюється за видатковою накладною та довіреністю /а.с. 125-126, т.2/.

На виконання умов вказаного договору ТОВ "АПОСТЕРІОРІ" складені видаткова накладна від 01.12.2016 № РН-0000134 та рахунок-фактури від 01.12.2016 № СФ-0000137 на загальну суму 926544,00 грн, у тому числі ПДВ - 154424,00 грн, на поставку наступних товарів: шафа керування; насос високого типу GRUDFOS CR; транспортер шнековий; контейнер; плита термоізоляційна вогнетривка /а.с. 96, 99, т.2/.

Придбаний товар оплачено відповідно до платіжного доручення №605 від 08.12.2016 /а.с. 20, т.1/.

Підтверджуючи формування податкового кредиту з ПДВ позивачем надано податкову накладну від 01.12.2016 № 3 /а.с. 19, т.1; 11, т.2/.

Твердження відповідача щодо відсутності коду УКТ ЗЕД судом оцінюються критично, оскільки така податкова накладна виписана відповідно до вимог Податкового кодексу України, а саме відповідно підпункту "і" пункту 201.1 статті 201 ПК України (в редакції станом на грудень 2016 року), у податковій накладній зазначається код товару згідно з УКТ ЗЕД лише для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, а тому оскільки товари, що придбані у ТОВ «Апостеріорі», не є підакцизними або такими, що ввезені на територію України вказувати код товару згідно з УКТ ЗЕД не потрібно. Крім того, вказана податкова накладна є зареєстрованою і будь-яких недоліків у її оформлені податковим органом не встановлено ні під час її реєстрації, ні під час проведеної перевірки.

Відтак, дослідивши у судовому засіданні зазначену вище копію податкової накладної, судом встановлено, що її оформлено у відповідності до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

При цьому відповідно до акту перевірки контролюючим органом зафіксовано відсутність доказів на підтвердження транспортування переліченого товару.

Натомість позивачем надано пояснення, відповідно до яких зазначено, що транспортування придбаного товару здійснювалось власними ресурсами, а саме - за рахунок орендованого транспортного засобу, керування яким здійснював водій ПП "АДАМАС" ОСОБА_1 , на підтвердження чого надані копії відповідного договору найму (оренди) транспортного засобу, свідоцтва про реєстрації транспортного засобу, наказу від 27.06.2014 №2706/102 ПП "АДАМАС" про прийняття на посаду водія ОСОБА_1 /а.с. 21-31, т.1/. Також в матеріалах справи наявна засвідчена слідчим органом копія подорожнього листа /а.с. 94-95, т.2/.

Стосовно подальшого використання придбаних ТМЦ, представником позивача пояснено, що останні були використані для виготовлення обладнання на виконання договору поставки №0412/15 від 04.12.2015, укладеного з ТОВ "СІ-БРІЗ", на підтвердження чого надані копії відповідних підтверджуючих документів первинного бухгалтерського обліку /а.с. 212-241, т.1/.

Надаючи оцінку посиланням відповідача на податкову інформацію, складену стосовно ТОВ "АПОСТЕРІОРІ", суд звертає увагу на висловлену Верховним Судом правову позицію щодо врахування при розгляді судових справ посилань контролюючого органу на отриману в процесі перевірки податкову інформацію, а саме про те, що: збирання податкової інформації є етапом контрольно-перевірочної роботи та не передбачає здійснення контролюючим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються контролюючим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах контролюючого органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться, відповідно, сама по собі така інформація не є належним доказом по справі (постанови від 26.06.2018 у справі №К/9901/27855/18, від 19.06.2018 у справі №К/9901/3749/18, від 27.03.2018 у справі № 816/809/17).

У зв`язку з наведеним вище, суд зазначає, що інформація про контрагента позивача з автоматизованих інформаційних систем органів ДФС може бути підставою для висновків щодо реальності господарських операцій лише в сукупності з іншими доказами, що підтверджують неможливість конкретного контрагента приймати участь у здійсненні конкретної господарської операції, що в даному випадку відсутнє. Як наслідок посилання відповідача на інформацію ІТС "Податковий блок" суд не вважає достатніми доказами для висновку про нереальність здійсненних контрагентом позивача спірних господарських операцій.

Також, суд зауважує, що, перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, необхідно оцінити документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податку у зв`язку з його господарською діяльністю.

Таким чином, окремі недоліки у оформленні первинних документів не є беззаперечним свідченням фіктивності господарської операції. Вказана позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 18 грудня 2018 року справа №816/1118/17 адміністративне провадження №К/9901/3565/17.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем, на підставі належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, складених в ході здійснення господарських операцій з ТОВ "АПОСТЕРІОРІ" суми ПДВ правомірно віднесено до складу податкового кредиту.

Виходячи з вищевикладеного, податкове повідомлення-рішення від 03.07.2019 № підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а вимоги ПП "АДАМАС" в цій частині - задоволенню.

Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню від 03.07.2019 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 348394,50, у тому числі за податковими зобов`язаннями - 232263 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 116131,50 грн, суд виходив з наступного.

Згідно акту перевірки контролюючим органом зафіксовано порушення позивачем п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п.134. 1 ст.134 Податкового кодексу України, п.5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», п.5 П(С)БО 15 «Дохід», П(С)БО 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва", ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 232263 грн, в т.ч.: за 4 квартал 2016 року на суму 165442 грн, за 2 квартал 2018 року на суму 66821 грн.

Викладене обґрунтовано встановленням перевіряючими в ході перевірки заниження позивачем доходу на суму 518228 грн за рахунок невідображення доходу від операційних курсових різниць. За даними бухгалтерського обліку (Аналізу рахунку, журналів ордерів, відомостей) за дебетом рахунку 714 "дохід від операційної курсової різниці" підприємством відображено в сумі 669462 грн за даними звіту 151199 грн.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 193 від 10.08.2000, визначає, що сума авансу (попередньої оплати) в іноземній валюті, одержана від інших осіб у paxунок платежів для поставлення готової продукції, інших активів, виконання робіт і послуг, при включенні до складу доходу звітного періоду перераховується у валюту звітності із застосуванням валютного курсу на початок дня дати одержання авансу. У разі одержання від покупця авансових платежів в іноземній валюті частинами та відвантаження частинами покупцеві немонетарних активів (робіт, послуг) дохід від реалізації активів (робіт, послуг) визнається за сумою авансових платежів із застосуванням валютних курсів, виходячи з послідовності одержання авансових платежів. Балансова вартість зазначених статей балансу надалі визначається (оцінюється) згідно з відповідними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.8 Положення встановлено, що визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Для визначення курсових різниць на дату балансу застосовується валютний курс на кінець дня дати балансу. При визначенні курсових різниць на дату здійснення господарської операції застосовується валютний курс на початок дня дати здійснення операції. Підприємство може здійснити перерахунок залишків на кінець дня за монетарними статтями в іноземній валюті, за якими протягом дня здійснювались господарські операції із застосуванням валютного курсу, встановленого на кінець цього дня.

Курсові різниці від перерахунків грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат).

Так, проведеною перевіркою відображеного показника за 01.07.2016 по 30.06.2018 в сумі 437069,7 тис.грн на підставі таких документів: договорів (контрактів) та додатків до них, специфікацій, видаткових (прибуткових) накладних, товарно-транспортних накладних, актів звірок, актів виконаних робіт, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкових накладних, головних книг, виписки руху коштів з банківського рахунку підприємства, оборотних відомостей по рахунку 701 "Дохід від реалізації готової продукції", 702 "Дохід від реалізації робіт (послуг", 711 "Дохід від купівлі продажу іноземної валюти", 712 "Дохід від реалізації інших оборотних активів", 714 "Дохід від операційної курсової різниці", 715 "Одержані штрафи, пені, неустойки" встановлено заниження задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 2 Звіту про фінансові результати (Ф№2) "Інші операційні доходи" на суму 518228 грн, у т.ч. за 4 квартал 2016 року на 147001 грн, за 2 квартал 2018 року на суму 371257 грн (стор. 14 акту перевірки).

В той же час, позивачем в обґрунтування протиправності висновків відповідача в цій частині зазначено, що згідно оборотних відомостей по рахунках позивача інформація, яка зазначена відповідачем в акті перевірки не відповідає дійсності і в позивачем не надавалися документи перевірячим із змістом, який покладений в основу висновку про порушення позивачем порядку визначення курсових різниць.

Суд наголошує, що відповідачем не надано належних та детальних пояснень стосовно того, на підставі яких саме з перелічених в акті перевірки документів встановлено спірну курсову різницю. Копії таких документів, які надані відповідачем до своїх пояснень в якості документів, які за поясненнями відповідача були ним отримані від позивача під час перевірки є неналежними доказами, оскільки вони не засвідчені позивачем, відтак відсутні докази того, що саме такі документи (із відповідними показниками в рахунках) надалися позивачем під час перевірки.

Надаючи оцінку викладеному, суд погоджується зі спростуваннями висновків відповідача в цій частині, наведеними представником позивача у поясненнях, наданих до суду 18.12.2019.

Так, курсові різниці від перерахунку коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються відповідно до п.8 ПБО 21 у складі інших операційних доходів. Інформація про доходи від таких курсових різниць згідно з Інструкцією № 291 узагальнюється відповідно на субрахунку 714 «Дохід від операційної курсової різниці». Для відображення операцій продажу іноземної валюти у бухгалтерському обліку використовуються субрахунки 333 «Грошові кошти в дорозі в іноземній валюті», 334 «Грошові кошти в дорозі в іноземній валюті». Тобто фактичною датою здійснення операцій продажу валюта списується з поточного валютного субрахунку 312 «Поточні рахунки в іноземній валюті», 362 «Розрахунки з іноземними покупцями». Дохід від продажу (купівлі) іноземної валюти узагальнюється на субрахунку 711 "Дохід від купівлі-продажу іноземної валюти".

У звіті про фінансові результати (форма №2) згідно з даними бухгалтерського обліку позивача відображено в рядку 2120 «Інші операційні доходи», відповідно: за друге півріччя 2016 року дохід від курсових різниць складає 4648298,97 грн, за 2017 р. - загальний дохід складає 1555430,13 грн, в тому числі дохід від курсових різниць - 1536197,89 грн та 19 232,24 грн дохід від штрафів, за перше півріччя 2018 року - загальний дохід - 221924,61 грн, в тому числі дохід від курсових різниць 205674,61 грн, та дохід від продажу ОЗ - 16250,00 грн. Позитивні курсові різниці які виникли на підприємстві під час оприбуткування валюти, купівлі - продажу валюти, при закритті періоду на дату балансу в повній мірі відповідають та повному обсязі включено до доходу підприємства про що свідчать Аналізи рахунків 71, 711, 714, 79 /а.с. 32-47, 75-84, т.1/.

Варто звернути увагу, що позивачем неодноразово наголошувалося, що в поясненнях, наданих представником відповідача до суду 10.12.2019, в таблиці не вірно зазначено кореспонденція рахунків Дт з Кт. Не відображено дохід від придбання валюти Дт 333 Кт 711 відповідно за ІІ півріччя 2016 року - 24,30 грн, 2017 року - 520,90 грн, 2018 року -29,24 грн /а.с. 179-181, т.1/. В той час, як відповідачем не надано пояснень в спростування тверджень позивача та обґрунтування правильності здійсненого відповідачем розрахунку.

Відповідачем також не спростовано твердження позивача стосовно того, що різниця, яка зазначена в даних ДПС в показниках Дохід від операційної курсової різниці Дт 334 Кт 714 в сумі 4232583,10 грн не співпадає з даними бухгалтерського обліку ПП "АДАМАС" Дт334 Кт 714 в сумі 4225616,72 грн, в зв`язку з тим що, не знято відсотки на залишок коштів на розрахунковому рахунку, які в Звіті про фінансові результати за ІІ півріччя 2016 року відображені в рядку 2240 «Інші доходи» в сумі 6935,21 грн, чим завищено суму позитивних курсових різниць.

Щодо розбіжностей за ІІ півріччя 2016 року по показнику Дохід операційної курсової різниці (надходження коштів від нерезидента) Дт 362 Кт 714 в сумі 147036,00 грн, суд погоджується з наданими представником позивача поясненнями, відповідно до яких за даними бухгалтерського обліку ПП «АДАМАС» вони відсутні, на підтвердження чого, позивачем надано Аналіз та Картка субрахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» /а.с. 32-41, т.2/. В 2016 року у позивача валютні рахунки були відкриті в двох банках ПАТ «КРЕДОБАНК» та ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», валюта EUR, RUB, USD, що не заперечується сторонами. З Аналізу та Картки субрахунку 362 встановлено, що при отриманні коштів від нерезидентів нараховано курсових різниць в сумі 121302,35 грн, в тому числі від надходження USD -110 338,86 грн, від надходження RUB -10 963,49 грн.

Натомість контролюючим органом загальна сума визначена у розмірі 268338,35 грн. При цьому, жодних обґрунтувань разом з доказами на їх підтвердження щодо розбіжності в сумі 147036,00 грн суду не надано.

Щодо розбіжностей за І півріччя 2018 року по показнику Дохід операційної курсової різниці (надходження коштів від нерезидента) Дт 362 Кт 714 в сумі 371227,00 грн, за даними бухгалтерського обліку ПП «АДАМАС» останні також відсутні, на підтвердження чого позивачем надано Аналіз та Картка субрахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» /а.с. 42-56, т.2/. В 2018 році у позивача валютні рахунки були відкриті в банку ПАТ «КРЕДОБАНК», валюта EUR, RUВ, USD, що не заперечується сторонами. З Аналізу та Картки субрахунку 362 підтверджено, що при отриманні коштів від нерезидентів нараховано курсові різниці в сумі 29897,17 грн, в тому числі від надходження USD - 28606,05 грн, від надходження EUR - 1291,12 грн.

Натомість контролюючим органом загальна сума визначена у розмірі 401124,17 грн. При цьому, жодних обґрунтувань разом з доказами на їх підтвердження щодо розбіжності в сумі 371227,00 грн суду також не надано.

Також, відповідно до наданих позивачем до суду 19.02.2020 пояснень наведено курсові різниці за І півріччя 2018 року та у табличній формі надано наступні пояснення наступного змісту щодо методики розрахунку курсових різниць:

- між ПП «АДАМАС» та «ТОП ФУДС ІНТЕРНЕШЕНАЛ» було підписано Контракт на суму 34000,00 USD. Відвантаження обладнання відбулося 10.10.2017 згідно ВМД №UA100110/2017/399221 на суму 34000,00 USD по курсу НБУ 26,551695 на суму 902757,63 грн. Оплата за обладнання надійшла 11.04.2018 в сумі 28 276,00 EUR по курсу НБУ 32,108349 на суму 907895,68 грн. На дату балансу 31.03.2018 курс НБУ USD склав 26,405249, а сума заборгованості по «ТОП ФУДС ІНТЕРНЕШЕНАЛ» склала 34000,00 USD еквіваленті 897778,47 грн. Курсова різниця склала 907895,68 - 897778,47 =10117,21 грн;

- ПП «АДАМАС» проведено відвантаження обладнання ТОО «Аяла Плюс» відповідно до ВМД №UA100110/2018/057175 від 18.04.2018 на суму 7000,00 USD по курсу НБУ 26.082873 на суму 182580,11 грн. Оплата надійшла 26.04.2018 7000,00 USD по курсу НБУ 26.270545 на суму 183 893,82. Курсова різниця склала 183893,82-182580,11 = 1313,71 грн;

За аналогічною методикою розраховано курсові різниці по НАВИГАТОР згідно ВМД UA101090/2018/004683 від 14.06.2018, АО «Евразіан Фудс» згідно ВМД 101060003/2016/001675 від 18.08.2016, №101060003/2016/001761 від 25.08.2016, Nol01060003/2016/001762 від 25.08.2016, №101060003/2016/001763 від 25.08.2016, №101060003/2016/002116 від 20.09.2016, №101060003/2016/002947 від 14.11.2016 та Агро Універсал згідно ВМД №100270001/2016/055542 від 15.11.2016. Додатково зазначено, що контрагент перерахував кошти у повному обсязі, але з перерахованих коштів стягнуто міжнародним банком комісію у розмірі 45 USD;

- АО «Евразіан Фудс» зробило передплату за обладнання 07.02.2018 в сумі 25823,70 EUR по курсу НБУ 33,856502 на суму 874300,15 грн. ПП «АДАМАС» відвантажило обладнання АО «Евразіан Фудс» відповідно до ВМД №UA100110/2018/056498 від 21.03.2018 на суму 28693,00 EUR по курсу НБУ 32.287252 на суму 926418,12 грн. На дату балансу 31.03.2018року курс НБУ EUR складав 32.737228, а заборгованість АО «Евразіан Фудс» - НОМЕР_2 EUR. Сума заборгованості на дату балансу 2869,30 х 32,737228 = 93 932,93 грн. Сума заборгованості на дату відвантаження 2869,30 х 32,287252 = 92 641,81грн. Курсова різниця 93932,93 - 92641,81 = 1291,12 грн;

- між ПП «АДАМАС» та ТнВ «Сир Стародубський» було підписано контракт на суму 40000,00 USD. Аванс за обладнання надійшов на розрахунковий рахунок ПП «АДАМАС» 20.09.2016 на суму 1039904,00 RUВ по курсу НБУ 0,39692 на суму 412758,70 грн. Відвантаження товару відбулося 21.11.2016 згідно ВМД 100270001/2016/055630 на суму 40000,00 USD по курсу НБУ 25.895267 на суму 1035810,68 грн. Але так як попередня оплата від 20.09.2016 за суму 1039904,00 RUB та послідуючі оплати від 22.11.2016 на суму 1 287160,00 RUB і 20.12.2016 на суму 247172,40 RUB, то в бухгалтерському обліку було переведено USD в RUВ по крос курсу 64,35591 на дату відвантаження обладнання 40000,00 х 64,35591 =2 574 236,40 RUВ. Оплат надійшла 22.11.2016 в сумі 1287160,00 RUB по курсу НБУ 0,40063 на суму 515674,91 грн, на момент відвантаження 21.11.2016 курс НБУ RUB склав 0,39776. 1287160,00 х 0,39776= 511980,76 грн. Курсова різниця 515674,91 - 511980,76 =3694,15 грн. Кінцевий розрахунок відбувся 20.12.2016 шляхом перерахунку 247172,40 RUB по курсу НБУ 0,42717 на суму 105584,63 грн, відповідно на момент відвантаження 247172,40 х 0,39776 = 98315,29 грн. Курсова різниця 105584,63 - 98315,29 = 7269,34 грн.

Викладеним вище та доданими до вказаних пояснень засвідченими копіями первинних документів підтверджено, що позитивні курсові різниці достовірно та в повному обсязі відображено в бухгалтерському обліку ПП «АДАМАС» по Дт 362 в Кт 714 за II півріччя 2016 року в сумі 121302,35 грн, за І півріччя 2018 року в сумі 29897,17 грн.

Відтак, висновки контролюючого органу щодо вказаних порушень позивачем чинного законодавства не знайшли свого підтвердження в межах судового розгляду даної справи.

Виходячи з вищевикладеного, податкове повідомлення-рішення від 03.07.2019 № підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а вимоги ПП "АДАМАС" в цій частині - задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності своїх рішень, що є підставою для задоволення позову.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову відповідно до платіжного доручення № 4193 від 18.10.2019 на загальну суму 7542,28 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства "АДАМАС" (вул. Дмитра Коряка, 3, м. Полтава, 36003, ідентифікаційний код 25171530) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 43142831) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Полтавській області від 03.07.2019 № та від 03.07.2019 № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 43142831) на користь Приватного підприємства "АДАМАС" (вул. Дмитра Коряка, 3, м. Полтава, 36003, ідентифікаційний код 25171530) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7542,28 грн (сім тисяч п`ятсот сорок дві гривні двадцять вісім копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Г.Ясиновський