Справа № 380/905/20
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/905/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2020 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Коморного О.І., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Західукргеологія" про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Західукргеологія" про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 08.10.2019 № на суму 1863,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податкове повідомлення-рішення скеровано на адресу ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» 10 жовтня 2019 року, чим порушено порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Вказує, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 08.10.2019 №, складено на підставі Акта №1176/54.04/01432463 від 07.10.2019. Однак, на адресу ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» надійшов Акт №1176/51.04/01432463 від 07.10.2019. Тому вважає, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 08.10.2019 №, складено на підставі не існуючого Акту Про результати камеральної перевірки, що є грубим порушенням чинного Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Також вказує, що у податковому повідомленні-рішенні ГУ ДПС у Львівській області від 08.10.2019 № та Акті ГУ ДПС у Львівській області Про результати камеральної перевірки своєчасної сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання до бюджету від 07.10.2019 №1176/51.04/01432463, юридичною особою вказано Львівську геологорозвідувальну експедицію Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія», проте відповідно до Положення про відокремлений структурний підрозділ Львівську геологорозвідувальну експедицію Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» - Експедиція не є юридичною особою. Зазначає, що адміністративною процесуальною правоздатністю та адміністративною процесуальною дієздатністю володіють підприємства, установи, організації зі статусом юридичної особи, а статус юридичної особи має Дочірнє підприємство ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія», а не Львівська геологорозвідувальна експедиція.

Окрім цього зазначає, що невідомим Дочірньому підприємству Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» є і вказаний у повідомленні-рішенні від 08.10.2019 № та Акті від 07.10.2019 №1176/51.04/01432463 податковий номер платника податків - 01432463, оскільки за підприємством присвоєно інший номер - 42.

Також вказує, що у Розрахунку штрафної санкції, отриманим ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» разом з Актом від 07.10.2019 №1176/51.04/01432463, допущена помилка у кількості днів податкового розрахунку земельного податку, а саме податковий розрахунок земельного податку проводився за період з 01.10.2017 по 29.08.2019 кількість днів становить - 698, замість - 697. Вважає, що ця помилка безпосередньо впливає на кінцеву суму податкового боргу наведену в Розрахунку штрафної санкції, і тим самим створює передумови для стягнення органами Державної податкової служби України з ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» податкового боргу в розмірі більшому, ніж той є насправді, що порушує права ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» та є порушенням норм чинного законодавства України.

Разом з тим зазначає, що Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.06.2019 р. у справі №914/1195/19 прийнято до розгляду заяву ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство. Як зазначалось вище, штраф за несвоєчасну сплату земельного податку проводився за період з 01.10.2017 по 29.08.2019, а отже вважає, що такий проведений всупереч введеному судом мораторію.

Враховуючи наведене, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 31.01.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 25.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Відповідач проти позову заперечив повністю з підстав викладених у відзиві, суть яких полягає в тому, що за результатами перевірки позивача складено Акт № 1176/51.04/01432463 від 07.10.2019. На підставі Акта винесено податкове повідомлення-рішення від 08.10.2019 №, яким встановлено, що ЛГЕ ДП НАК "Надра України" "Західукргеологія" порушено строк сплати узгоджених сум грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб у сумі 9316,3 грн, та за затримку сплати/за не сплату вищевказаного грошового зобов`язання зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 1863,26 грн. Після підписання податкове повідомлення-рішення не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків, однак вказує, що законодавством не визначені строки погодження та підпису податкового повідомлення-рішення. Зазначає, що податкове повідомлення-рішення не вручене платнику податків, не спричиняє для нього ніяких наслідків, оскільки унеможливлює встановлення строку, після якого грошові зобов`язання набувають статусу узгоджених, та протягом якого платник податків зобов`язаний сплатити грошові зобов`язання, визначені контролюючим органом. З приводу невірного зазначення номеру акту перевірки зазначає, що при формуванні податкового повідомлення-рішення від 08.10.2019 № форми «Ш» з технічних причин допущено описку, яка не змінює самої суті рішення. У податковому повідомленні-рішенні від 08.10.2019 № помилково вказано номер акту, на підставі якого винесено рішення, №1176/54.04/01432463 замість №1176/51.04/01432463. Проте, зазначена описка не впливає на суть самого порушення.

Разом з тим зазначає, що загальна сума застосованих штрафних санкцій буде залежати від того чи затримка сплати узгодженої суми грошового зобов`язання була до 30 днів чи після 30 днів. Також вказує, що відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Відокремлений підрозділ, який має код ЄДРПОУ, повинен стати на облік у податковому органі за своїм місцезнаходженням (п. 1.3 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Мінфіну від 09.12.2011 р. № 1588).

З урахуванням вищевказаного, Головне управління ДПС у Львівській області вважає вимоги викладені в позовній заяві безпідставними, необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

Дочірнє підприємство ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» перебуває на обліку в органах доходів та зборів, присвоєний , адреса 79000, Львівська обл., місто Львів, пл. Міцкевича, будинок 8 (а.с.31).

Львівська Гелогорозвідувальна Експедиція Дочірнього Підприємства Національної Акціонерної Компанії Надра України Західукргеологія перебуває на обліку в органах доходів та зборів, присвоєний , адреса 79018, Львівська обл., місто Львів, Франківський район, вул. Героїв УПА, будинок 33.

Головне управління Державної податкової служби у Львівській області 08.10.2019 винесло податкове повідомлення-рішення № (а.с.4) на підставі Акта ГУ ДПС у Львівській області про результати камеральної перевірки своєчасної сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання до бюджету від 07.10.2019 №1176/51.04/01432463 (а.с.6-8).

Дочірнє підприємство «Західукргеологія» 24 жовтня 2019 року надіслала скаргу №01-1717/13 щодо податкового повідомлення-рішення від 08.10.2019 № на ім`я Голови Державної податкової служби України п. Верланова С.О. (а.с.9-10).

Рішенням Державної податкової служби України продовжено строк розгляду скарги від 11.11.2019 №8962/6/99-00-08-05-05 (а.с.11).

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 18.11.2019 №13428/6/99-00-08-05-05, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 08.10.2019 №, а скаргу від 24.10.2019 №01-1717/13 - залишено без задоволення (а.с.12-13).

Позивач, не погодившись із даним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи його протиправним, звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати таке протиправним та скасувати.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі- ПК України), який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 75.1, ст. 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи, електронного адміністрування реалізації пального.

Таким чином, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах податкового органу є самостійною підставою для проведення камеральної перевірки.

Згідно з п. 76.1. ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки необов`язкова.

Згідно з п.п.14.1.30 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, відокремлені підрозділи слід трактувати (окрім як для розділу IV «Податок на доходи фізичних осіб» Податкового кодексу України) у значенні, визначеному Цивільним кодексом України.

У відповідності до ст.95 Цивільного кодексу України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Таким чином, відокремлений підрозділ - це підрозділ юридичної особи, що знаходиться поза її місцезнаходженням, здійснює всі або частину її функцій, виконує роботи або операції, надає послуги від імені юридичної особи, або здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 1.3 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Мінфіну від 09.12.2011 р. № 1588, відокремлений підрозділ, який має код ЄДРПОУ, повинен стати на облік у податковому органі за своїм місцезнаходженням.

Судом встановлено з матеріалів справи, що Львівська Гелогорозвідувальна Експедиція Дочірнього Підприємства Національної Акціонерної Компанії Надра України Західукргеологія перебуває на обліку в органах доходів та зборів, присвоєний , адреса 79018, Львівська обл., місто Львів, Франківський район, вул. Героїв УПА, будинок 33.

Відповідно до ст.269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з ст. 286.2 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 Кодексу виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України платник податків, крім випадків передбачених Кодексом, самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом відповідно до п.57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п. 126.1. ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, -у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено з матеріалів справи, що Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено камеральну перевірку ЛГЕ ДП НАК "Надра України" "Західукргеологія" з питань своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання.

Суд встановив, що за результатами перевірки складено Акт № 1176/51.04/01432463 від 07.10.2019. На підставі Акта винесено податкове повідомлення-рішення від 08.10.2019 року №, яким встановлено, що ЛГЕ ДП НАК "Надра України" "Західукргеологія" порушено строк сплати узгоджених сум грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб у сумі 9316,3 грн та за затримку сплати/за не сплату вищевказаного грошового зобов`язання зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 1863,26 грн.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 86.2. статті 86 ПК України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 86.8 ст.86 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Наказом Міністерства фінансів України № 1204 від 28.12.2015 затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків (далі - Порядок № 1204). Як зазначено в пункті 3 розділу ІІ Порядку № 1204, податкове повідомлення-рішення складається за кожним окремим податком, збором разом із штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) або штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), передбаченими Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) та пенею за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у тому числі за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.1 розділу III Порядку № 1204, структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (виконуючому його обов`язки, його заступнику або уповноваженій особі) контролюючого органу.

При складанні у передбачених Кодексом випадках податкових повідомлень-рішень в електронній формі необхідно дотримуватись вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронний цифровий підпис".

Після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою «Ф») не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків. Податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб.

Відповідно до п.2 розділу III Порядку № 1204, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Крім цього, відповідно до п.1 розділу IV Порядку № 1204, податкове повідомлення-рішення, отримане платником податків вноситься до реєстру податкових повідомлень-рішень, надісланих (вручених) платникам податків - юридичним особам.

Суд погоджується з відповідачем, що невірне зазначення номеру акта перевірки при формуванні податкового повідомлення-рішення від 08.10.2019 № форми «Ш» допущено описку з технічних причин, яка не змінює самої суті рішення.

В оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 08.10.2019 № помилково вказано номер акта, на підставі якого винесено рішення, №1176/54.04/01432463 замість №1176/51.04/01432463.

Однак, зазначена описка не впливає на суть самого порушення.

Вищий адміністративний суд України в своєму Інформаційному листі від 28.03.14 № 375/11/14-14 вказав, що якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції і можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, суть порушення законодавства, розмір санкцій), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у випадку, якщо не дотримані окремі елементи його форми. Отже, окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися, як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Таким чином, суд зазначає, що буквальне тлумачення цієї норми дозволяє зробити висновок про те, що момент виникнення юридичного факту, з яким закон пов`язує початок строку періоду, збігається в часі з початком його перебігу і зараховується в загальний період.

Відповідно до п. 126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд не бере до уваги покликання позивача на помилково вказані кількість днів зазначених в Розрахунку штрафної санкції 698 чи 697, оскільки загальна сума застосованих штрафних санкцій залежить від того чи затримка сплати узгодженої суми грошового зобов`язання була до 30 днів чи після 30 днів.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду. При прийнятті цього рішення суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка висловлена в постанові від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16, що полягає у такому: «…посилання позивача на окремі недоліки оформлення оскаржуваної вимоги колегія суддів не бере до уваги та погоджується з судами апеляційної інстанції, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної вимоги не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. При розгляді податкових спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою».

Таким чином, на переконання суду, порушення контролюючим органом строків надіслання платнику податків податкового повідомлення-рішення саме по собі не впливає на його законність, а лише відстрочує для платника податків процедури узгодження визначених у рішенні сум. В даному випадку несуттєві процедурні порушення, допущені контролюючим органом щодо строків складання та форми податкового повідомлення - рішення від 08.10.2019 №, не є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.

Щодо покликання позивача Ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.09.2019 у справі №914/1195/19, якою задоволено заяву ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство, затверджено план санації до відкриття провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, які виникли до його затвердження, суд зазначає наступне.

Питання щодо запровадження мораторію та його правового режиму в Законі № 2343-ХІІ в редакції, чинній до 19 січня 2013 року, регулювалися нормами статей 1 і 12. Так, згідно з абзацом двадцять четвертим статті 1 цього Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до абзацу четвертого частини четвертої статті 12 цього ж Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів).

Не змінилося правове регулювання правового режиму мораторію на задоволення вимог кредиторів Законом № 2343-ХІІ в редакції Закону № 4212-VI, чинній з 19 січня 2013 року.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 19 Закону № 2343-ХІІ (в редакції Закону № 4212-VI) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Абзацами третім, четвертим частини третьої цієї статті встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Окремо в частині п`ятій цієї статті міститься застереження, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, зокрема, на вимоги поточних кредиторів.

Системний і порівняльний аналіз наведених норм свідчить, що правове регулювання застосування до боржника, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом, штрафних (фінансових) санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) під час мораторію на задоволення вимог кредиторів із набранням чинності Законом № 4212-VI не змінилося, а встановлена цими правовими нормами заборона щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій стосується грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), на які поширюється мораторій (термін виконання яких настав до дня введення мораторію, який співпадає з днем порушення судом справи про банкрутство боржника). Підтвердженням цього є законодавче визначення поняття мораторію, яке включає в себе: 1) зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство зобов`язань, термін виконання яких настав до дня введення мораторію; 2) припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань. До таких заходів відносяться неустойка (штраф, пеня), інші штрафні (фінансові) санкції, стосовно нарахування (застосування) яких і встановлено заборону.

Таке тлумачення норм, якими встановлено правий режим мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідає суті мораторію: він вводиться господарським судом одночасно із порушенням справи про банкрутство, а відтак стосується тих вимог, які мали місце на дату прийняття відповідного рішення судом.

Оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли (термін виконання яких настав) після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Підставою для припинення нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших видів санкцій за всіма видами заборгованості боржника є прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, що визначено нормою абзацу п`ятого частини першої статті 38 Закону № 2343-ХІІ в редакції Закону № 4212-VI (абзац четвертий частини першої статті 23 Закону № 2343-ХІІ, чинній до 19 січня 2013 року).

Отже, встановлена нормою абзацу четвертого частини четвертої статті 12 Закону № 2343-ХІІ (в редакції, чинній до 19 січня 2013 року) заборона щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), застосування санкцій протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів стосується невиконання чи неналежного виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дати введення мораторію, і не поширюється на поточні зобов`язання (зобов`язання, які виникли після цієї дати) боржника. Боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Такий правовий висновок сформульовано Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 2340/4157/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення від 07.08.2018 №.

Встановлені судом вищенаведені фактичні обставини справи свідчать про те, що Львівською Гелогорозвідувальною Експедицією Дочірнього Підприємства Національної Акціонерної Компанії Надра України Західукргеологія порушено вимоги законодавства, а відтак винесене Головним управлінням ДПС у Львівській області, на підставі акта перевірки № 1176/51.04/01432463 від 07.10.2019, податкове повідомлення-рішення від 08.10.2019 року №, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 20% у сумі 1863,26 грн, суд вважає правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи рішення відповідача на відповідність ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що рішення відповідача прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено. За таких обставин суд вважає, що вимоги є необґрунтованими, а тому у позові слід відмовити повністю.

Судові витрати згідно ст. 139 КАС України позивачеві відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

у х в а л и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 24.04.2020.

Суддя Коморний О.І.