Справа № 160/13510/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
28 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, 21.05.2019 він звернувся до відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №1 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 31.07.2019 за вихідним номером №3414/03.05/19 позивачу було повідомлено про відмову у призначенні йому пенсії за віком на підставі протоколу Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 04.06.2019 №2 у зв`язку із не підтвердженням фактичного місця проживання з урахуванням акту обстеження. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, оскільки реєстрація місця проживання чи місця перебування особи, або її відсутність не можуть бути підставою для обмеження права заявника на отримання пенсії. Також, позивач зазначає, пенсія йому була призначена на підставі іншої заяви в листопаді 2019 року, тому, підлягає виплаті недоотримана частина пенсії за період з 21.05.2019 року по 19.11.2019 року.
Ухвалою суду від 09.01.2020 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Оскільки, на момент подання документів для призначення пенсії за віком комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 04.06.2019 року № 2 позивачу відмовлено у призначенні виплати пенсії у зв`язку із не підтвердженням фактичного місця проживання з урахуванням акту обстеження, а також той факт, що йому було відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у відповідача були відсутні підстави для призначення позивачу пенсії на підставі заяви від 21.05.2019 року. За таких обставин, відсутні підстави для виплати пенсії за період з 21.05.2019 року по 19.11.2019 року.
Частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) закріплено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 статті 263 КАС України).
Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
21 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №1 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Разом із вказаною заявою позивачем також подано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; трудову книжку; військовий квиток; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання; довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (№ НОМЕР_2 від 04.09.2015); заяву про спосіб виплати пенсії.
Згідно з розпискою-повідомлення, у графі «перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії» вказано назву документа: довідка про прийняття на роботу (за період з22.01.1991 по 25.04.1996, з 15.08.1979 по 28.08.1981). Вказаний документ належить подати до 21.08.2019.
Листом від 31.07.2019 за вихідним номером №3414/03.05/19, за результатами розгляду заяви від 21.05.2019 року про призначення пенсії за віком, позивача було повідомлено, що згідно з поданими документами загальний стаж роботи склав 29 років 10 місяців 17 днів. Згідно протоколу Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 04.06.2019 №2 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із не підтвердженням фактичного місця проживання з урахуванням акту обстеження. На підставі викладеного немає можливості призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Самого рішення ані позивачем, ані відповідачем до суду не надано.
Вважаючи, що відповідачем протиправно не було призначено пенсію з дати першого звернення - 21.05.2019, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
У відповідності до частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
За приписами частини 1 статті 44 та частини 5 статті 45 Закону №1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Згідно з пунктом 1.2 Порядку №22-1, заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.
У відповідності до пункту 1.7 Порядку №22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.
Будь - яких зауважень з приводу порушення позивачем вимог вказаного Порядку №22-1 щодо оформлення заяви про призначення пенсії або переліку поданих документів відповідачем не заявлено.
При цьому, з матеріалів пенсійної справи вбачається, що під час подання разом із заявою документів, позивачем не було надано довідка про прийняття на роботу (за період з 22.01.1991 по 25.04.1996, з 15.08.1979 по 28.08.1981), що підтверджується підписом спеціаліста ОСОБА_2 , а також підписом заявника - ОСОБА_1 , які містяться в розписці-повідомленні.
Згідно з пунктом 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Згідно з пунктом 4.7 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що при вирішенні питання про призначення пенсії пенсійний орган наділений дискреційними повноваженнями, при цьому, при наявності звернення особи за призначенням пенсії суб`єкт владних повноважень повинен прийняти рішення.
Як свідчать матеріали справи, рішення по заяві позивача від 21.05.2019 не приймалося, а відповідачем лише було надано відповідь листом №3414/03.05/19 від 31.07.2019.
Вказані обставини свідчать про протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 21.05.2019.
Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
За приписами частин 1-3 статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.
Перереєстрація безробітних, яких у подальшому було зареєстровано як внутрішньо переміщені особи, здійснюється державною службою зайнятості за місцем перебування фактичного проживання особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - постанова № 637 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.
Суд зазначає, що доказів того, що вказана довідка на момент звернення до пенсійного органу із заявою від 21.05.2019 року про призначення пенсії була скасована у встановленому законом порядку, відповідачем до суду не надано.
Між тим, відповідачем листом №3414/03.05/19 від 31.07.2019 відмовлено у призначенні пенсії виключно на тій підставі, що відповідно до протоколу Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 04.06.2019 №2, не підтверджено фактичне місце проживання з урахуванням акту обстеження.
Суд також відмічає той факт, що протокол Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 04.06.2019 №2, яким було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із не підтвердженням фактичного місця проживання з урахуванням акту обстеження, на адресу позивача не направлялось. Також, відповідачем вказаного протоколу не було надано і до суду.
При цьому, у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №3414/03.05/19 від 31.07.2019 відсутнє посилання на жодну норму Закону № 1058-ІV, а вказано лише Постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08 червня 2016 року № 365.
Однак, судом не береться до уваги посилання відповідача як на підставу обґрунтованості відмови у призначенні пенсії на вказану вище постанову, оскільки, з урахуванням положень частини 4 статті 9 КАС України, до спірних правовідносин слід застосувати норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VІІ та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, які мають вищу юридичну силу.
Суд вважає за необхідне відмітити, що Законом № 1058-ІV не передбачено такої підстави для відмови у призначенні пенсії, як не підтвердження фактичного місця проживання пенсіонера за місцем реєстрації.
При цьому, як зазначалось вище, дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Як встановлено статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що ОСОБА_1 , як громадянин України, незалежно від підтвердження місця свого проживання за місцем реєстрації як внутрішньо переміщеної особи вправі користуватися конституційними правами, в тому числі й правом на пенсійне забезпечення.
Право громадянина на призначення йому пенсії не можна пов`язувати з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання), а держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія. Відсутність позивача за місцем проживання не може позбавляти його права на виплату пенсії через впроваджений механізм реєстрації внутрішньо переміщених осіб.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у рішенні від 14.02.2018 по справі № 415/4918/17.
Таким чином, відмова відповідача у призначенні пенсії ОСОБА_3 за заявою від 21.05.2019 року лише на тій підставі, що відповідно до протоколу Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Шевченківської районної у місті Дніпрі ради місце фактичного проживання заявника не підтверджено, суперечить інтересам позивача та суттєво обмежує реалізацію його права на соціальний захист, гарантоване Конституцією та законами України.
З огляду на викладене, суд вважає, що пенсія позивачу повинна бути призначена на підставі заяви від 21.05.2019, тобто з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із першою заявою про призначення пенсії за віком, оскільки в даному випадку судом було встановлено протиправну бездіяльність пенсійного органу та обґрунтованість тверджень позивача в цій частині.
За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі заяви від 21.05.2019 року, підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 не отриману пенсію у період з 21.05.2019 року по 19.11.2019 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (ч. 4 ст. 245 КАС України).
В ході розгляду справи було встановлено, що позивачем до пенсійного органу разом із заявою від 21.05.2019 року були надані документи, які були достатні для призначення пенсії за віком. Між тим, листом за вих. № 3414/03.05/19 від 31.07.2019 року, відповідачем було безпідставно відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, що визнано судом як протиправну бездіяльність.
При цьому, суд зазначає, що розгляд адміністративних справ здійснюється судом не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).
За таких обставин, з метою всебічного та належного захисту прав та інтересів позивача у спірних відносинах, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та забов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі заяви від 21.05.2019 року, здійснивши перерахунок призначеної пенсії та її виплату з урахуванням виплачених сум.
Також, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг пенсійного віку (60 років) 06 травня 2019 року. Із заявою про призначення пенсії позивач звернувся до пенсійного органу - 21.05.2019 року, тобто, протягом трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, у зв`язку із чим, відповідно до норм ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія позивачу повинна бути призначена з 07.05.2019 року.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України,в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи відповідачем не доведено правомірність відмови у призначенні пенсії позивачу згідно із заявою від 21.05.2019 року, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу даної позовної заяви до суду в сумі 768,40грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно із заявою від 21.05.2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до поданої заяви від 21.05.2019 року, з 07.05.2019 року та провести перерахунок призначеної пенсії та її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева