Справа № 357/3237/20
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/3237/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №1 Тетіївського ВП старшого лейтенанта поліції Шамрай Анатолія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 16.03.2020 року інспектором СРПП №1 Тетіївського ВП старшим лейтенантом поліції Шамрай А.С. було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КУпАП України /серії ДПО18 №076179/, якою на позивача накладено штраф в розмірі 340 грн., за те, що він керував транспортним засобом «CHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 , який був переобладнаний із порушенням, а саме встановлено незареєстроване ГБО, чим порушено п.31.3 «а» ПДР. Позивач заперечує дані обставини, вказує на ряд порушень, що допустив інспектор при складанні постанови, зазначає, що відповідач неповно з`ясував обставини справи, оскільки строки перереєстрації ТЗ в зв`язку з установкою балону АГ43 та редуктору не порушено, а тому, позивач просив суд скасувати постанову серії ДПО18 №076179 від 16.03.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив провести розгляд справи без участі позивача та без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у встановлений судом строк, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, в судове засідання не направив свого представника, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, жодних клопотань, заяв не подав, а тому суд, керуючись положеннями ч. 5 ст. 77 КАС України, приймає рішення на підставі доказів наявних у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 16.03.2020 року інспектором СРПП №1 Тетіївського ВП старшим лейтенантом поліції Шамрай А.С., було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ДПО18 №076179, відповідно до якої гр. ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 340 грн.(а.с.4).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 16.03.2020 року об 13 год.15 хв. керував транспортним засобом «CHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Р17 71 км, який був переобладнаний із порушенням, а саме встановлено незареєстроване ГБО, чим порушено п.31.3 «а» ПДР.

В постанові про притягнення позивача до адмінвідповідальності вказується на порушення ним п.31.3 «а» ПДР.

Відповідно до п.31.3 «а» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач заперечує факт порушення ним п.31.3 «а» ПДР, та в позовній заяві зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП настає не за сам факт встановлення газобалонного обладнання чи не перереєстрації ТЗ, а за порушення 10-денного строку такої перереєстрації. Відповідач на місці зупинки ТЗ не з`ясував всіх обставин справи та не надав можливості подати документи про час встановлення газобалонного обладнання, чим порушив права позивача, дійшов помилкового висновку про наявність в його діях правопорушення. Позивач вказує, що газобалонне обладнання на своєму авто йому встановили 13.03.2020 року. За таких обставин, оскільки станом на момент винесення оскаржувальної постанови, 16.03.2020р. строки для перереєстрації ТЗ згідно п.30.1 ПДР не порушені, відповідно притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП - є безпідсавними.

Згідно з п. 30.1 ПДР, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Таким чином, зазначений Порядок передбачає можливість здійснити реєстрацію, (перереєстрацію), зокрема ГБО протягом 10 діб після виникнення відповідних обставин (встановлення).

Строки здійснення перереєстрації транспортного засобу у зв`язку із його переобладнанням, а саме, установкою балону АГ43 та редуктору (встановлення газобалонного обладнання) позивачем не порушено, що підтверджується наданими письмовими доказами, а саме: Актом приймання-передачі транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», переобладнаного для роботи на зрідженому нафтовому газі №30/20 від 13.03.2020 , сертифікат відповідності на послуги з переобладнання автомобілів легкових та вантажних в газобалонні для роботи двигунів на зрідженому нафтовому газі (а.с.8-9).

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998 №1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані перереєструвати транспортні засоби протягом десяти діб після виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Експлуатація транспортних засобів, що не перереєстровані в уповноважених органах МВС забороняється.

Згідно з п.33,37 Порядку, перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі, зокрема, переобладнання транспортного засобу. Державна перереєстрація переобладнаних транспортних засобів проводиться на підставі документів про відповідність їх вимогам безпеки дорожнього руху. Документами про відповідність переобладнаних транспортних засобів вимогам безпеки дорожнього руху є: для транспортних засобів, переобладнаних в індивідуальному порядку, а також транспортних засобів, переобладнаних для роботи на газових паливах, - акт технічної експертизи (крім переобладнаних автобусів) за формою згідно з додатком 5 або сертифікат відповідності, виданий випробувальною лабораторією (центром), що має атестат акредитації відповідної галузі та повноваження щодо проведення перевірки технічного стану транспортних засобів, органом з оцінки відповідності, що визнаний та призначений в установленому порядку проводити процедуру сертифікації транспортних засобів, чи підприємством, що має сертифікат відповідності державної системи сертифікації УкрСЕПРО з установлення відповідності конструкції переобладнаного транспортного засобу умовам (вимогам), викладеним у документі про погодження переобладнання. Переобладнання транспортних засобів для роботи на газових паливах здійснюється виключно суб`єктами господарювання, які провадять господарську діяльність з переобладнання п`яти і більше транспортних засобів протягом року та мають свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу на відповідний вид переобладнання.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Спірні правовідносини врегульовано положеннями Закону України № 580-VIII від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) та Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 року (далі - ПДР).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з пунктом 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно до ст. 222 КУпАП органи національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач не вказав в оскаржуваній постанові (серії ДПО18 №076179 від 16.03.2020 року) на докази в підтвердження вини позивача, не надав таких доказів до суду, не заперечив позовних вимог, та в силу положень ч.4 ст.159 КАС України, суд розцінює таку позицію відповідача, як визнання позову.

Відповідно до приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що оскаржувальна постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.121, ст.ст.280, 283,284, 293 КУпАП, ст.ст. 2,6,19,77,78,159,242-246,250,286, 293,295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №076179 від 16.03.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП та закрити провадження по справі.

Апеляційні скарги на судове рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, протягом десяти днів з моменту отримання копії судового рішення, але не пізніше закінчення строку карантину.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. Я. Ярмола