Справа № 803/553/16
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа №803/553/16

адміністративне провадження №К/9901/12841/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Відділу Держгеокадастру у Ківерцівському районі Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.05.2016р. (суддя - Александрова М.А.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016р. (судді - Гулида Р.М., Кузьмич С.М., Улицький В.З.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Відділу Держгеокадастру у Ківерцівському районі Волинської області, Державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у Ківерцівському районі Волинської області Величко Н.Ф. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2016 року ПАТ "Українська залізниця" звернулося до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просило:

- визнати протиправними дії відділу Держгеокадастру у Ківерцівському районі Волинської області щодо ненадання витягу з Державного земельного кадастру;

-зобов`язати відділ Держгеокадастру у Ківерцівському районі Волинської області надати ПАТ "Українська залізниця" витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку за кадастровим номером :04:000:0059, що знаходиться в межах Озерцівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, площею 53,1590 га.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що дії відповідача щодо відмови у наданні витягу з Державного земельного кадастру є неправомірними, оскільки така відмова суперечить вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку ведення земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. №1051.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23.05.2016р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016р., позов задоволено.

Визнано протиправними дії відділу Держгеокадастру у Ківерцівському районі Волинської області щодо ненадання витягу з Державного земельного кадастру.

Зобов`язано відділ Держгеокадастру у Ківерцівському районі Волинської області надати Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку за кадастровим номером :04:000:0059, що знаходиться в межах Озерцівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області.

З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування касаційної скарги посилався на те, що судами попередніх інстанцій не в повній мірі з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, неповно досліджено докази, застосовано не ті норми матеріального права, що призвело до невідповідності висновків судів обставинам справи та ухвалення рішень, які підлягають скасуванню.

Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.04.2006р., на підставі розпорядження Ківерцівської РДА від 08.12.2005р. №405, Львівській державній залізниці видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (серія ЯЯ №038367) площею 53,1590 га, що розташована в межах Озерцівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, із цільовим призначенням "для обслуговування об`єктів Львівської залізниці", який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.

Згідно із планом меж земельної ділянки, вказаний акт видано на земельну ділянку із кадастровим номером :04:000:0059.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 31.01.2006р. №80 змінено найменування Львівської державної залізниці на Державне територіально-галузеве об`єднання "Львівська залізниця" та затверджено нову редакцію статуту позивача.

20.10.2015р. представник позивача за довіреністю звернувся до відділу Держгеокадастру у Ківерцівському районі Волинської області (реєстраційний №ЗВ-015) про надання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за кадастровим номером :04:000:0059, на яку оформлено Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (серія ЯЯ №038367).

Рішенням від 20.10.2015р. №РВ-015 державний кадастровий реєстратор відділу Держгеокадастру у Ківерцівському районі Волинської області відмовив у наданні запитуваних відомостей у зв`язку із невідповідністю поданих документів вимогам, встановленим Законом України "Про державний земельний кадастр" та Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: площа земельної ділянки не співпадає з площею, вказаною в державному акті на право постійного користування; земельна ділянка містить перетини з іншими земельними ділянками. Роз`яснено, що для отримання витягу необхідно виправити наступні зауваження, а саме: перетин земельних ділянок з 1) ділянкою із кадастровим номером :02:001:0022; площа співпадає на 0,014%; 2) з ділянкою із кадастровим номером :04:000:0438; площа співпадає на 0,0555%; привести у відповідність площу земельної ділянки до площі, зазначеної в державному акті.

Не погоджуючись з діями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відмова у наданні відомостей з Державного земельного кадастру можлива лише з підстав, вичерпний перелік яких наведено у частині сьомій статті 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр" та пункті 168 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. №1051 (Порядок), за формою згідно з додатком 43 до цього Порядку.

Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що відмовляючи позивачу у наданні відомостей з Державного земельного кадастру з підстав, які не передбачені зазначеними нормами, відповідач діяв неправомірно.

З висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не погоджується та вважає їх передчасними з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011р. №3613-VI (далі - Закон №3613-VI, тут і далі - в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до статті 3 цього Закону Державний земельний кадастр базується на принципах обов`язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об`єкти; єдності методології ведення Державного земельного кадастру; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання; безперервності внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру, що змінюються; документування всіх відомостей Державного земельного кадастру.

За правилами частини п`ятої статті 5 Закону №3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

За змістом статі 9 Закону №3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора та власну печатку. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Статтею 38 Закону №3613-VI встановлено порядок користування відомостями Державного земельного кадастру.

Зокрема, відповідно до частини сьомої зазначеної статті для отримання відомостей Державного земельного кадастру заявник або уповноважена ним особа подає Державному кадастровому реєстратору заяву за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. №1051 (далі - Порядок №1051); документ про оплату послуг за надання витягу з Державного земельного кадастру (крім випадків, визначених цим Законом в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб); документ, який підтверджує повноваження діяти від імені заявника (у разі подання заяви уповноваженою особою заявника).

Заява з доданими документами подається заявником або уповноваженою ним особою особисто або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення. Державний кадастровий реєстратор протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви надає заявнику документ, передбачений частиною першою цієї статті, або надає мотивовану відмову у наданні такого документа.

Таким чином, надання відомостей з Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та в порядку, встановленому Законом №3613-VI, а саме, державним кадастровим реєстратором на платній основі на підставі заяви за формою, встановленою Порядком №1051, до якої має бути додано документ про оплату послуг за надання витягу з Державного земельного кадастру та документ, який підтверджує повноваження діяти від імені заявника (у разі подання заяви уповноваженою особою заявника).

Відповідно до положень статті 38 Закону №3613-VI відмова у наданні відомостей з Державного земельного кадастру надається у разі, якщо: 1) у Державному земельному кадастрі відсутні запитувані відомості; 2) із заявою звернулася неналежна особа; 3) документи подані не в повному обсязі та/або не відповідають вимогам, встановленим законом.

Форми витягу, довідки з Державного земельного кадастру, повідомлення про відмову у наданні відомостей, а також порядок обліку заяв і запитів про отримання відомостей Державного земельного кадастру встановлюються Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Як встановлено судами під час розгляду справи по суті, предметом оскарження у даній справі є неправомірні, на думку позивача, дії відповідача щодо ненадання за його заявою витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку за кадастровим номером :04:000:0059.

Водночас, як в апеляційній скарзі, так і в касаційній заяві, відповідач посилався на те, що з заявою про надання витягу з Державного земельного кадастру позивач до відповідачів не звертався, натомість 20.10.2015р. звернувся з заявою про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру, в якій просив виправити помилку, допущену у координатах поворотних точок меж земельної ділянки кадастровий номер :000:0059, за наслідками якої відповідачем прийнято рішення від 20.10.2015р. №РВ-015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Саме таку заяву позивача та рішення відповідача містять й матеріали справи. Інших заяв, зокрема щодо надання витягу з Державного земельного кадастру та відповідно, рішення про відмову у його наданні, матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 9 Закону №3613-VI та підпунктів 1, 5, 6 пункту 6 Порядку №1051 внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання відомостей з Державного земельного кадастру щодо об`єктів та відмови у їх наданні, виправлення помилок у Державному земельному кадастрі є самостійними повноваженнями відповідача.

Порядок виправлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру, врегульовано статтею 37 Закону №3613-VI та пунктами 138-161 Порядку №1051.

За приписами ст. 37 Закону №3613-VI у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб.

У разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру, органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п`ятиденний строк - письмово повідомляє про це заінтересовану особу.

Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах.

Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель здійснюється після внесення змін до такої документації.

Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

Інформація про виправлення технічних помилок не пізніше наступного дня з дня їх виправлення надається в письмовій формі власникам та користувачам земельних ділянок, а також третім особам, чиїх інтересів стосувалося виправлення помилок.

За правилами п. 138 Порядку №1051 помилками у Державному земельному кадастрі є:

1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру;

2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру);

3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель (в тому числі виявлена після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою);

4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії;

5) технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель;

6) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру під час державної реєстрації земельної ділянки;

7) помилка у застосуванні систем координат для земельних ділянок, які були зареєстровані до 1 січня 2013 та перенесені до Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 139 цього Порядку у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної чи іншої помилки) заінтересована особа письмово повідомляє про це за формою згідно з додатком 29 територіальному органові Держгеокадастру у районі (місті) за місцезнаходженням земельної ділянки.

У повідомленні викладається суть виявлених помилок.

До повідомлення додаються документи, що містять зазначені у повідомленні технічні помилки, та документи, що підтверджують такі помилки і містять правильну редакцію відповідних відомостей.

Повідомлення разом з доданими до нього документами подається заінтересованою особою особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

При цьому, норми п. 153 Порядку №1051 визначають, що виправлення помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що визнанню наявності помилки та для набуття підстав для її виправлення шляхом внесення відповідних змін до Державного земельного кадастру передує процедура встановлення недостовірної інформації, у яку спочатку необхідно внести зміни.

Відповідно до статті 159 КАС України (в редакції станом на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В порушення вимог статті 159 КАС України (в зазначеній редакції) суди попередніх інстанцій ухвалюючи оскаржувані рішення про задоволення позовних вимог неповно встановили обставини справи та не дослідили відповідні їм докази, внаслідок чого неправильно визначили правовідносини, які виникли між сторонами, що призвело до постановлення незаконного та необгрунтованого судового рішення.

Зокрема, суди не встановили чи були внесені в кадастр відомості щодо спірної земельної ділянки, чи мали місце помилки у таких відомостях та чи були підстави у відповідача для відмови у виправленні таких помилок.

Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За правилами статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, в ході якого необхідно усунути наведені у цій постанові порушення норм процесуального права, у повній мірі встановити фактичні обставини справи, дослідити зібрані докази та надати їм оцінку виходячи з правового регулювання спірних правовідносин.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Відділу Держгеокадастру у Ківерцівському районі Волинської області - задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.05.2016р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016р. скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук