Справа № 420/5900/19
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5900/19

Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 20.12.2019р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВ-ДОМ» ЛТД до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

04.10.2019р. спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «ТТВ-ДОМ» ЛТД звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.09.2019р. №№ про збільшення суми грошового зобов`язання з мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на суму 1544986,28грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 1029990,85грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 514995,43грн; про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 190183,95грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 72789,30грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 46394,65грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у податкового органу були відсутні законні підстави для проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД вимог законодавства України з питань державної митної справи, в ході проведення якої контролюючий орган дійшов до безпідставних висновків про порушення позивачем ч.1 ст.281 Митного кодексу, п.190.1. ст. 190 Податкового кодексу України та пп. (а) п.1 ст.16 Протоколу І до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та іншими державами-членами, з іншої сторони, від 27.06.2014р. Крім того, ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД наголошує, що товар, який імпортувався на митну територію України з Польської Республіки, супроводжувався сертифікатами походження, що відповідають формі EUR.1, а тому товариством правомірно було застосовано преференційний режим по ввізному миту.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2019р. позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції, при вирішенні справи норм матеріального права та просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.08.1992р. №0008696, перебуває на обліку як платник податків в Приморській ДПІ Південного управління у м. Одесі Головного управління ДФС в Одеській області з 16.05.1995р. та займається наступними видами діяльності: Код КВЕД 46.46 Оптова торгівля фармацевтичними товарами (основний); Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; Код КВЕД 33.13 Ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устаткування; Код КВЕД 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування.

В період з 22.08.2019р. по 23.08.2019р. на підставі п.1 ч.2 ст.351 Митного кодексу України та наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 15.08.2019р. №6622 працівниками відповідача проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при ввезенні на митну територію товарів за митними деклараціями №UА500060/2018/1524 від 22.01.2018р., №UА500060/2017/27113 від 22.12.2017р., №UА500060/2017/26065 від 14.12.2017р., №№UА500060/2017/21841, UА500060/2017/21829 від 03.11.2017р., №UА500060/2017/17504 від 21.09.2017р., №UА500060/2017/14785 від 21.08.2017р., №№UА500060/2017/115, UА500060/2017/11517 від 18.07.2017р., №UА500060/2017/8648 від 16.06.2017р., №UА500060/2017/4319 від 25.04.2017р., №500060006/2017/2275 від 10.02.2017р., №500060006/2017/2072 від 08.02.2017р., №500060006/2016/19753 від 27.10.2016р., №500060006/2016/18070 від 06.10.2016р., №500060006/2016/17748 від 03.10.2016р. /т.2 а.с.5-6/

За результатом проведення перевірки складено акт від 23.08.2019р. №1691/15-32-14-10-11-14328945, яким встановлено порушення позивачем ч.1 ст.281 Митного кодекс України, п.190.1. ст. 190 Податкового кодексу України та пп. (а) п.1 ст.16 Протоколу І до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та іншими державами-членами, з іншої сторони, від 27.06.2014р. в результаті чого занижено податкове зобов`язання на загальну суму 1102780,15грн., у тому числі по сплаті ввізного мита на суму 1029990,85грн., по сплаті податку на додану вартість на суму 72789,30грн. /т.1 а.с.30-68/

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області винесені податкові повідомлення-рішення від 20.09.2019р. №№, яким збільшено суму грошового зобов`язання з мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на суму 1544986,28грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 1029990,85грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 514995,43грн; , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 190183,95грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 72789,30грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 46394,65грн. /т.1 а.с.69-74/

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України (надалі - МК України) митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно ч.1 ст.7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Пунктом 7 ч.1 ст.336 МК України закріплено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів, в тому числі шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених ст.102 ПК України.

Згідно п.1 ч.3 ст.345 МК України митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Пунктом 1 ч.2 ст. 351 МК України закріплено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Так, наказом Головного управління ДФС в Одеській області від 15.08.2019р. №6622, на підставі п.1 ч.2 ст.351 МК України, призначено проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при ввезенні на митну територію товарів за митними деклараціями №UА500060/2018/1524 від 22.01.2018р., №UА500060/2017/27113 від 22.12.2017р., №UА500060/2017/26065 від 14.12.2017р., №№UА500060/2017/21841, UА500060/2017/21829 від 03.11.2017р., №UА500060/2017/17504 від 21.09.2017р., №UА500060/2017/14785 від 21.08.2017р., №№UА500060/2017/115, UА500060/2017/11517 від 18.07.2017р., №UА500060/2017/8648 від 16.06.2017р., №UА500060/2017/4319 від 25.04.2017р., №500060006/2017/2275 від 10.02.2017р., №500060006/2017/2072 від 08.02.2017р., №500060006/2016/19753 від 27.10.2016р., №500060006/2016/18070 від 06.10.2016р., №500060006/2016/17748 від 03.10.2016р. /т.4 а.с.36-37/

Підставою прийняття вищезазначеного наказу слугувала інформація, викладена у листі Одеської митниці ДФС від 24.07.2019р. №874/12/15-70-19-04-09, щодо не підтвердження походження товарів, задекларованих за вищезазначеними митними деклараціями, що унеможливлює застосування преференційного режиму. /т.4 а.с.38-40/

Крім того, приписами ч.ч.4,5 ст.351 МК України передбачено, що документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов`язкова.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що положеннями МК України встановлені умови, порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок та порядок їх проведення, зокрема документальних невиїзних. З відомостями про дату початку та місце проведення перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вимог ч.4 ст.351 МК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов`язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Окрім того, незважаючи на встановлену ч.5 ст.351 МК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами ст.24 МК України.

Як вбачається з матеріалів справи, листом Головного управління ДФС в Одеській області від 16.08.2019р. №17054/10/15-32-14-10-07 надіслано ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД повідомлення від 15.08.2019р. №1531/14-10 про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД законодавства України з питань державної митної справи. /т.2 а.с.5-8/

Водночас, повідомлення від 15.08.2019р. №1531/14-10 отримано ТОВ «ТТВ-Дом» ЛТД 28.08.2019р., тобто після проведення податковим органом перевірки, що на думку колегії суддів свідчить про порушення відповідачем права позивача бути присутнім під час проведення такої перевірки, а також унеможливило надання витребуваних листом Головного управління ДФС в Одеській області від 16.08.2019р. №17054/10/15-32-14-10-07 документів. /т.2 а.с.7-8/

Відповідно до ч.1 ст.271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним із видів мита є ввізне мито, яке встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України, платником якого є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Статтею 278 МК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до частин 4, 5 статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з частиною 1 статті 300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до пп. «в» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) об`єктом оподаткування податком на додану вартість є ввезення товарів на митну територію України.

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення (пункт 187.8 статті 187 ПК України).

Відповідно до пп. 54.3.6 п. 54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно з п.54.4 ст.54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Предметом даної справи є спір щодо встановлення країни походження (виробника) товару, який ввозився ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД на митну територію України за митними деклараціями №UА500060/2018/1524 від 22.01.2018р., №UА500060/2017/27113 від 22.12.2017р., №UА500060/2017/26065 від 14.12.2017р., №№UА500060/2017/21841, UА500060/2017/21829 від 03.11.2017р., №UА500060/2017/17504 від 21.09.2017р., №UА500060/2017/14785 від 21.08.2017р., №№UА500060/2017/115, UА500060/2017/11517 від 18.07.2017р., №UА500060/2017/8648 від 16.06.2017р., №UА500060/2017/4319 від 25.04.2017р., №500060006/2017/2275 від 10.02.2017р., №500060006/2017/2072 від 08.02.2017р., №500060006/2016/19753 від 27.10.2016 р., №500060006/2016/18070 від 06.10.2016р., №500060006/2016/17748 від 03.10.2016р., та як наслідок наявності чи відсутності права на застосування преференційного режиму вільної торгівлі до ввезеного товару.

Так, згідно з ч.ч. 1-3 ст.36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Положення МК України застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (частина 6 статті 36 МК України).

Відповідно до ч.7 ст.36 МК України повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

З 01.01.2016р., застосовується Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014р. (надалі - Угода про асоціацію) розділом IV «Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею» якої встановлено порядок здійснення торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.

Відповідно до ст.26 розділу IV Угоди про асоціацію для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва»).

Згідно з ст.27 розділу IV Угоди про асоціацію для цілей цієї Глави «мито» включає будь-яке мито або інший платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару, зокрема будь-який додатковий податок або додатковий платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару.

Кожна Сторона відповідно до частини 1 статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до ст.2 розділу ІІ «Визначення концепції «походження товарів» Протоколу І до Угоди про асоціацію з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу : (a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; (b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Частиною 1 ст.16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу 1 до Угоди про асоціацію встановлено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена ст.17 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу 1 до Угоди про асоціацію згідно з положеннями якої сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Частинами 1-3 ст.43 МК України встановлено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Пунктом 1 ч.3 ст.44 МК України передбачено, що у разі ввезення на митну територію України товарів до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, сертифікат про походження товару подається обов`язково.

Таким чином, серед переліку документів, які можуть підтвердити країну походження товару, сертифікат є документом, на підставі якого митний орган визначає країну походження товару, що у свою чергу впливає на нарахування відповідних митних платежів митницею під час митного оформлення товарів і після випуску таких відповідно до заявленого митного режиму.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 - це документ, що видається митними органами країни експорту для підтвердження відповідності товару вимогам правил визначення преференційного походження, встановлених в Угоді про асоціацію, при застосуванні преференційних ставок ввізного мита.

При цьому, обов`язок вжити всі належні заходи для перевірки статусу походження товарів, забезпечити правильне заповнення бланків сертифікату з перевезення товару EUR.1 покладено на митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1.

Так, 21.05.2014р. між ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД та Компанією «ETG POLSKA SP. Z.O.O», Польща укладено зовнішньоекономічний контракт №2105/14, згідно умов якого продавець продає покупцю, а покупець купує товар (вироби медичного призначення та/або лікарські засоби та/або медичну техніку). Загальна кількість товару, його номенклатура, ціна та асортимент визначається у додатках до угоди, які є невід`ємною частиною цієї угоди. /т.1 а.с.76-80/

Відповідно до доповнень №33 - 52 до зовнішньоекономічного контракту №2105/14 від 21.05.2014р., виробником товарів є компанії групи «Fresenius Medical Care», торговельна марка «Fresenius Care», що має виробничі потужності у країнах Європейського Союзу (Франції, Німеччини, Сполученого Королівства, Італії, Іспанії). /т.1 а.с.81-104/

В подальшому придбаний ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД у Компанії «ETG POLSKA SP. Z.O.O» імпортований на митну територію України, у тому числі, за митними деклараціями: №UA500060006/2016/017748 від 03.10.2016р.; №UA500060006/2016/018070від 06.10.2016р.; №UA500060006/2016/019753 від 27.10.2016р.; № UA500060006/2016/002072 від 06.10.2016р.; №UA500060006/2016/019753 від 27.10.2016р.; №UA500060006/2017/002072 від 08.02.2017р.; №UA500060006/2017/002275 від 10.02.2017р.; №UA500060/2017/004319 від 25.04.2017р.; №UA500060/2017/008648 від 16.06.2017р.; №UA500060/2017/011518 від 18.07.2017р.; №UA500060/2017/014785 від 21.08.2017р.; №UA500060/2017/017506 від 21.09.2017р.; №UA500060/2017/021829 від 03.11.2017р.; №UA500060/2017/021841 від 03.11.2017р.; №UA500060/2017/026065 від 14.12.2017р.; №UA500060/2017/027113 від 22.12.2017р.; №UA500060/2018/001524 від 22.01.2018р. /т.1 а.с.106-180/

До митного оформлення ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД надано сертифікати з перевезення товару EUR.1 в яких зазначено, що країною походження товару, ввезеного за вказаними митними деклараціями, є Європейський Союз, при цьому мито нараховано за пільговою ставкою 0% (код пільги 410 Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС). /т.1 а.с.207-250, т.2 а.с.1-4/

Так, відповідно до ч.1 ст.44 МК України для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

Статтею 25 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу 1 до Угоди про асоціацію встановлено, що підтвердження походження повинні подаватися до митних органів країни імпорту згідно з чинним порядком цієї країни. Ці органи можуть вимагати перекладу підтвердження походження, а також подання разом із митною декларацією на ввезення заяви імпортера про те, що ввезені товари відповідають умовам, необхідним для застосування цієї Угоди.

Частиною 1 ст. 45 МК України встановлено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Водночас, частинами 1, 2 ст.37 розділу ІV Угоди про асоціацію встановлено, що Сторони домовились, що адміністративне співробітництво є важливим для реалізації та контролю преференційного режиму, наданого відповідно до цієї Глави, та підкреслюють свої зобов`язання боротися з незаконними діями та шахрайством в митних питаннях, пов`язаних з імпортом, експортом, транзитом товарів та їх розміщенням під будь-яким іншим митним режимом або процедурою, зокрема заходи заборони, обмеження або контролю.

Якщо Сторона на основі об`єктивно задокументованої інформації відчуває неспроможність забезпечити адміністративне співробітництво та/або відчуває існування незаконних дій або шахрайства іншої Сторони відповідно до цієї Глави, заінтересована Сторона може тимчасово призупинити дію відповідного преференційного режиму для відповідного товару (товарів) згідно із цією статтею.

Відповідно до ст.32 розділу VI «Домовленості про адміністративне співробітництво» Протоколу І до Угоди про асоціацію Митні органи держав-членів Європейського Союзу і України повинні надавати один одному через Європейську комісію зразки відбитків штампів, використовуваних у їхніх митних службах для видачі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 і адреси митних органів, які відповідають за перевірку цих сертифікатів і декларацій інвойс. З метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Згідно з положеннями ст.33 розділу VI «Домовленості про адміністративне співробітництво» Протоколу І до Угоди про асоціацію подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку.

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Відповідно до ч.5 ст.45 МК України у випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання органами доходів і зборів належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

Так, листами Одеської митниці ДФС від 01.08.2019р. №929/12/15-7-19-04-09, від 24.07.2019р. №874/12/15-7-19-04-09, направлено Головному управлінню ДФС в Одеській області листи ДФС України від 29.07.2019р. №24312/7/99-99-19-04-02-17 та від 16.07.2019р. №22632/7/99-99-19-04-02-17, про надання відповіді уповноваженого органу Республіки Польща від 28.06.2019р. №0401-ІОС.4331.130.2018, від 06.06.2019р. №0401-ІОС.4331.130.2018 щодо перевірки сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 які надавалися ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД. /т.2 а.с.26-42/

Однак, з листів уповноваженого органу Республіки Польща, а саме Куявсько-Поморського митно-казначейського управління в м. Торунь, вбачається, що сертифікати EUR.1, які надавалися ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД під час митного оформлення є справжніми, проте експортер товару не надав на вимогу митних органів документи, що підтверджують країну походження товару на підставі Протоколу №1 Договору про співпрацю між Європейським Союзом і Європейською спільнотою з атомної енергії, а також країнами членами спільноти, з одного боку, та Україною, з іншого боку. /т.2 а.с.43-98/

Тобто, сертифікати EUR.1, які надавалися ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД не скасовані, недійсним не визнані, а тому є чинними та єдиними документами, що підтверджують походження імпортованих ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД товарів з країн Європейського Союзу, що надає пільги зі сплати митних платежів.

Крім того, сертифікати EUR.1 №№0149686, 0150664, 0162552, 0386328, 0389832, 0392305, 0392472, 0392764, 0392934, 0392935, 0392516, 0392526, 0392535, 0149684, 0149686, 0150664, 0162198, 0162552, 386328, 0389832, 0392305, 0392472, 0392464, 0392934, 0392535, 0392516, 0392526, 0392935 - видані експортеру Компанії «ETG POLSKA SP. Z.O.O» (85825, Республіка Польща, Бидгош, вул. Польського війська 65) і саме він несе відповідальність за достовірність інформації викладеної у сертифікатах.

Як вбачається із наданих документів та положень, що регулюють порядок видачі сертифікату з перевезення товару EUR.1, ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД із заявами про видачу вищевказаних сертифікатів EUR.1 не зверталось, ці сертифікати надано продавцем Команією «ETG POLSKA SP. Z.O.O», яке є експортером товару, а тому, саме воно відповідальне за надання відомостей необхідних для підтвердження походження товару.

Доводи апелянта про те, що товари, зазначені у сертифікатах наданих ТОВ «ТТВ ДОМ» ЛТД не мають преференційного походження з Європейського Союзу у розумінні Протоколу І до Угоди про асоціацію, є необґрунтованими, оскільки у листах уповноваженого органу Республіки Польща чітко зазначено, що вищезазначені сертифікати є справжніми.

Оскільки вони містять повну та достовірну інформацію щодо задекларованих товарів, будь-які розбіжності у документах про країну походження товару відсутні, то позивачем підтверджено країну походження задекларованого за оскаржуваними митними деклараціями товару у відповідності до вимог ст.ст.43, 44, 335 МК України.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та скасування спірних податкових повідомлень-рішень від 20.09.2019р. №№; .

Щодо розподілу судових витрат колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 9 ст.139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При поданні позовної заяви ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД сплачено судовий збір у розмірі 19210грн. згідно платіжного доручення від 01.10.2019р. №153, а тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо стягнення його розміру з відповідача. /т.1 а.с.3/

Крім того, ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД понесені витрати пов`язані із залученням перекладача (замовлення та подання до суду офіційних перекладів письмових доказів по справі з англійської, німецької та польської мов) на суму 24006грн.

Частинами 3-8 ст.137 КАС України визначено, що спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 згідно актів прийому-передачі від 20.09.2019р. №132, від 01.10.2019р. №135, від 13.11.2019р. №162 надавалися послуги з перекладу з англійської та польської мов сертифікатів EUR.1, інвойсів, листів уповноваженого органу Республіки Польща, на загальну суму 24006грн. /т.9 а.с.9-11, 17-18/

Платіжними дорученнями від 20.09.2019р. №138, від 02.10.2019р. №154 від 15.11.2019р. №186 підтверджується сплата ТОВ «ТТВ-ДОМ» ЛТД наданих послуг з перекладу на загальну суму 24006грн. /т.9 а.с.14-16/

Оскільки такі послуги були пов`язані із розглядом даної справи та є співмірними виконаній перекладачем роботі, колегія суддів вважає, що розмір витрат понесених позивачем для залучення перекладача підлягає стягненню з відповідача.

Водночас, апелянтом жодними чином необґрунтовано неспівмірність розподілу судом першої інстанції судових витрат.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та вирішив справу по суті правильно, рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.